Särkynyt sävel
Date: 2022-09-09T00:00:00+00:00
Keywords: Finnish drama -- 20th century

The Project Gutenberg eBook of Särkynyt sävel

This ebook is for the use of anyone anywhere in the United States and most other parts of the world at no cost and with almost no restrictions whatsoever. You may copy it, give it away or re-use it under the terms of the Project Gutenberg License included with this ebook or online at www.gutenberg.org. If you are not located in the United States, you will have to check the laws of the country where you are located before using this eBook.

Title: Särkynyt sävel

Author: Larin-Kyösti

Release date: September 9, 2022 [eBook #68948]
Most recently updated: October 19, 2024

Language: Finnish

Original publication: Finland: Oy Kauppakirjapaino, 1906

Credits: Tapio Riikonen

*** START OF THE PROJECT GUTENBERG EBOOK SÄRKYNYT SÄVEL ***

SÄRKYNYT SÄVEL

Kirj.

Larin-Kyösti

Helsingissä, Osakeyhtiö Kauppakirjapaino, 1906.

HENKILÖT:

ONNI, soittotaiteilija.
IREENE, hänen morsiamensa.
ÄITI.
KAARLO, lääkäri.

Ullakkohuone. Seinillä jäljennöksiä, jotka esittävät Beethoovenin soittoa sekä Mozartin kuolemaa, säveltäjien kuvia, kitari, kantele, laakeriseppele, ryijyjä, jaapanilaisia posliiniastioita. Taitteisen katon alla kiertää ruukuista kaksi "elämänlankaa" perällä, missä on iso ikkuna pienine monine viheriäne vivahtavine ruutuineen. Lasiovi perällä osaksi viltillä peitetty johtaa pienelle parvekkeelle. Ikkunan takaa näkyy huurteiset sähkölennätinlangat sekä lumipeitteinen kirkon torni. Vasemmalla ovi, joka vie alikertaan, etualalla garibaldisohva, yöpöytä lääkepulloineen, ruusunkukallisesta kankaasta tehty sermi. Oikealla pitkä leposohva, pöytä, vanhanaikainen keinutuoli, verhon takana alkoovi. On sunnuntaipäivä. — Onni pitkässä harmaassa jalkoihin ulottuvassa viitassa, samettiliiveissä, hän makaa tyynyjen varassa garibaldisohvalla. Äiti tulee kantaen tarjotinta, jolla on kahvia, voita, leipää, veitsiä; laskee kukkavihon ikkunalaudalle.

ÄITI. Onni, ethän nukukkaan. Kas, tässä tuon ateriasi.

ONNI. Kiitos, äiti hyvä, ettäs tulit. Kuinka tämä yö on ollut pitkä!

ÄITI. Tulin nukahtaneeksi niin, etten voinut valvoa koko yötä luonasi.

ONNI. Olethan sinä niin monta yötä valvonut, sinä rasitat itseäsi liiaksi minun tähteni. Mutta, oi, kuinka pimeä ja pitkä yö! Tuntui ikäänkuin olisin sulautunut pimeään avaruuteen ja henkeni olisi liidellyt tummia, äänettömiä vesiä.

ÄITI. Se uni tietää, että sinä pian voit matkustaa yli meren Italiaan
Ireenen seurassa.

ONNI. (Nousee). Kummallista! Ja aamulla nukahdin minä kulkusten kilinään, kuulin ainakin kaksikymmentä kulkusta, minulla on tarkka korva. Nyt minä kuulen ne taas. (Kuuluu kulkusten soitto).

ÄITI. Siellähän rekiretkeläiset taas ajavat läpi kaupungin.

ONNI. Et näe Ireeneä etkä Kaarloa?

ÄITI. En näe heitä.

ONNI. Minä kaipasin yhtä kulkusta, yhtä ainoata kulkusta.

ÄITI. Kummallista, missähän Kaarlo ja Ireene viipyvät, sinnehän ne lähtivät rekiretkelle aikaisin aamulla, luultavasti ovat eksyneet?

ONNI. Kaarlo ja Ireene? Ovatko he usein yhdessä?

ÄITI. Ovathan he serkkuja. Yhdessä ovat, enemmän sentään sinun luonasi.

ONNI. Etkö sinä ole huomannut mitään, eivätkö he koskaan ole hämmästyneet, vaijenneet, kun sinä olet tullut heidän puheillensa, puhuvatko he… puhuvatko he — minusta?

ÄITI. Kaikki me puhumme vain sinusta.

ONNI. Tiedätkö, mistä he eksyivät?

ÄITI. En.

ONNI. Täältä. Minusta he eksyivät.

ÄITI. En ymmärrä sinua.

ONNI. Katsos, kuta kauvemmaksi he reessä ajoivat, sitä kauvemmaksi he myös ajoivat minun luotani, mutta minä ajoin heidän jälessänsä — aatoksissani tietysti. Minä en eksynyt heistä.

ÄITI. Sinä olet nähnyt pahoja unia. Ireene rakastaa sinua niin…

ONNI. Niin.

ÄITI. Ja Kaarlo on paras ystäväsi.

ONNI. Niin.

ÄITI. Miksi siis epäilet? Kohta pääset opintomatkalle ja palaat suurena taiturina.

ONNI. Sinä olet niin puhdas, äiti, sinä tuoksuat kuin maidolle, minä…
Sinä ajattelet kaikista hyvää, minä tahdon olla sinun kaltaisesi…
Mikä ihana tuoksu täällä huoneessa ihan kuin olisi Firenzessä.

ÄITI. Pääsi takana tuoksuaa ruusuvihko. Onhan tänään syntymäpäiväsi!
Arvaas!

ONNI. Ah, Ireeneltä. Ei, ei! Minä olen sairas houkkio, minä turmelen keuhkojeni tuhansilla taudinsiemenillä ilman ympärilläni, vielä enemmän turmelen minä sairailla ajatuksillani ympäristöni.

ÄITI. Syö nyt, katsos minä teen seuraa. Kuules, Kaarlo ja Ireene ovat jo alhaalla. Hohoi!

ONNI. (Tarttuu käteen). Äiti, niin sinä teit!

ÄITI. Mitä?

ONNI. Sinä levitit voita minun veitselläni. Pyhä isä, miksi olit niin varomaton, voihan siitä tarttua…?

ÄITI. Mitä vielä! Kas siinä ovat karkulaiset.

KAARLO. Kuinka sinä tänään jaksat? Annas, koitan suontasi. Hyviä toiveita.

ONNI. Kuinka te näytätte terveiltä, terveiltä kuin Italian iloiset lapset, oikein minä kadehdin. Ja Ireene? Kuin alppiruusu, jota ei lumikaan jäähdytä.

IREENE. Ajatelkaas kuinka hullunkurista! Me ajoimme läpi huurteisen metsän, kaksikymmentä kulkusta, valkoiset kuuset, suhaus, aamukuutamon kumotus ja koko metsä nauroi!

ONNI. Ei metsä naura. Te nauroitte. Metsissa asuu aina suru.

KAARLO. Reenpohja meni puhki, ja me kaaduimme hankeen.

IREENE. Toiset olivat jo kaukana. Jäällä hämärässä eksyimme, ajoimme väärään suuntaan yhä kauvemmaksi.

ONNI. Väärään suuntaan? Minä seisoin reen kannaksilla, ettekö sitä huomanneet? Minä kaadoin reen, minä tai kohtalo.

KAARLO. Hauskaa, että Onni laskee leikkiä, sehän on paranemisen merkki.

ÄITI. Onni näki yöllä sellaista unta. Ei, nyt minä menen toimilleni.
(Kirkonkello soi.)

ONNI. Äiti kulta, etkö sinä menekkään kirkkoon, kello jo kerran helähti, hiutui kirkkaaseen ilmaan, yksi ainoa ääni, nyt se liitää avaruuteen, nousee, nousee ikuisesti ylöspäin eikä se koskaan katkea.

ÄITI. Jumalan istuimen luo. (Menee.)

ONNI. Minä tiesin, että te palaisitte. Pikku varkaat palaavat aina rikospaikalle.

KAARLO. Varkaita, hahhaa.

ONNI. Varastitte minulta viimeyön unen. Minä ajattelin vaan sinua
Ireene ja sinua Kaarlo, ja teidän kuvanne olivat niin selvinä edessäni.

IREENE. Anteeksi, rakas Onni. Näytit terveemmältä, siksi arvelimme kerran uskaltavamme lyöttäytyä nuorten pariin.

ONNI. Mitäs hupia minusta, täällähän onkin sairashuoneen ilma, raota
Kaarlo hiukan parvekkeen ovea!

KAARLO. Ei se sovi, Ireene on hiestynyt, hänellä on jo yskää.

ONNI. Kyllä minä yskän ymmärrän. Olenhan sitä itse potenut. Minusta ei ole nykyään lääkäriksi, vielä vähemmin sulhaseksi.

IREENE. Mitä vielä! Kyllä tämä menee ohi.

ONNI. Sairaat ovat yhtä itsekkäitä kuin terveetkin… Minä olen siinä suhteessa hyvin itsekäs. Toivo tekee ihmiset itsekkäiksi ja ilkeiksi.

IREENE. Miksi sinä, Onni, aina ikäänkuin häväiset itseäsi, tekeydyt huonommaksi kuin mitä olet, ikäänkuin sinä nauttisit siitä.

ONNI. Nyt sinä ymmärsit minua.

IREENE. Minä tahdon sinua ymmärtää, loisinaan en sinua ollenkaan käsitä, ikäänkuin luistaisit minun luotani, enkä minä silloin tiedä, miten ja mistä sinun taas löydän.

ONNI. Armas Ireene, tule tänne, suutele minua otsalle, kas noin! Minä katselen sinun kasvoistasi kuin kirjasta, suuresta salaperäisestä kirjasta, jossa hienon hienot juovat silmien, suun ympärillä, otsalla, hymykuopissa ovat ruusunpunaisia kirjaimia, ajatusviivoja. Minä olen tarkastanut teidän molempien kasvoja, minä käyn niin äärettömän herkäksi, tarkkanäköiseksi, minä kuulen kummallisia sävelmuodostuksia teidän äänissänne, teidän terveissä, nuorissa äänissänne.

KAARLO. Nyt sinä puhut kuin taiteilija.

ONNI. Lyökää kätenne yhteen ja asettakaa ne tuohon. Niin, sydämmeni paikalle. Minä muistan, että sillä paikalla oli minulla sydän. Miksi kätenne vapisevat?

KAARLO. Onni, minä pyydän, ole tyyni. Mielenliikutus ei tee sinulle hyvää, se voi…

ONNI. Mitä? Sano suoraan!

KAARLO. Olen nähnyt tapauksia, jolloin mielenliikutus on saanut aikaan verensyöksyn.

ONNI. Ja kuoleman? Niinkö!

KAARLO. Niin. Ei siis mitään tunteellisuutta.

ONNI. Minä olen tyyni. Teidän tähtenne minä olen tyyni…

IREENE. (Liikutettuna). Rakas Onni, olenko minä tehnyt sinulle pahaa, en koskaan enään lähde rekiretkelle. Odotan vaan kunnes sinä parannut, enkä varasta sinulta hetkeäkään… Ja sitte me lähdemme ulos avaraan, valkoiseen maailmaan sinne, niissä taivas on sinisempi ja syvempi, maa ihanampi.

ONNI. Niin sinne laguuneille, kypressien ja oliivien maahan.

KAARLO. Ja terveelliset Välimeren tuulet puhaltavat sinuun uuden voiman.

ONNI. Minä näen sen, minä näen sen maan! Ireene! Mene soittamaan minulle jotakin. Soita jotain Beethovenilta! Piano on ollut niin kauvan mykkä, katsos se ikäänkuin kyyristyy kokoon niinkuin musta kesy peto valkoisine hampaineen, se kaipaa hyväilyä, sitte se tyytyväisyydestä mumisee ja soi.

IREENE. Minä menen.

(Alhaalta kuuluu pianonsoitto.)

ONNI. Kuules, hän soittaa samaa kappaletta.

KAARLO. Mitä kappaletta?

ONNI. Etkö muista?

KAARLO. Mitä sinä tarkoitat?

ONNI. Tekeydytkö sinä muistamattomaksi? Etkö muista sitä iltaa, jolloin hän ensikerran soitti tätä samaa kappaletta?

KAARLO. Miksi revit arpeutuneita haavoja. Onni, käyttääkseni sinun vertauksiasi, sen illan jälkeen on satanut monen talven lumi.

ONNI. Ei jää eikä lumi voi tappaa, lumen alla on ikuinen oras.

KAARLO. Minulla on muita viljelysmaita. Elämä minua kutsuu ja vaatii.
Tai oikeammin elämän varjopuolet. Minähän olen lääkäri.

ONNI. Mutta rakkaus on myös elämä, siitähän syntyy, kiehuu, heilimöi, kuihtuu, kuolee kaikki, kaikki.

KAARLO. Sydänsääli sairastavaa ihmiskuntaa kohtaan on suurempi. Sen vanhan vamman olen minä taitavalla leikkauksella juurinensa irti leikannut.

ONNI. Juurineen? Entäs jos joku juuri on tietämättäsi taas itänyt ja odottaa vaan puhkeamistaan. Sydänsääli, sanoit? On monenlaista rakkautta, rakkaus voi olla myöskin sääliä… entä jos Ireene…

KAARLO. Silloin kun sinä menit kihloihin Ireenen kanssa, silloin heitin minä unelmat.

ONNI. Kuka ihminen voi määritellä tunteitaan! Kuules, kuinka hän soittaa! Ihan kuin sinä iltana, muistatkos. Minä kävin vielä silloin musiikkiopistoa, olin lomalla. Äiti oli mennyt iltakirkkoon, me istuimme kolmisin sinisessä huoneessa. Ireene istui pianon ääressä selin meihin ja uunissa paloi iloinen valkea, se valaisi pianon oikeata kylkeä, mattoja ja nuottihyllyjä ja vallattomasti muodosti se kummallisia varjoja kattoon.

KAARLO. Ja sinä ja minä istuimme sohvassa puolihämärässä.

ONNI. Katossa heilui kolme suurta varjoa, jotka kumartuivat toistensa yli ikäänkuin olisivat tahtoneet syleillä toisiaan. Elämän varjot! Se tuntuu nyt niin hullunkuriselta!

KAARLO. Kuinka ihanasti Ireene silloin soitti.

ONNI. Niin. Ja me istuimme ihan lähekkäin, mutta koskaan emme olleet niin kaukana toisistamme kuin silloin.

KAARLO. Ireene ihan lumosi.

ONNI. Säveleet värjyivät hänestä meihin, ne kuiskasivat, tanssivat, ajoivat toisiansa takaa niinkuin iloiset lapset meren santaisella rannalla.

KAARLO. Älä loihdi esille vanhoja mielikuvia, jo riittää!

ONNI. Mutta sävelien mukana meidän tunteemme värisivät, kuumat intohimot Ireenestä minuun ja sinuun ja meistä häneen, ilma oli täynnä syleilevää väristystä.

KAARLO. Ja kun hän lopetti…

ONNI. Kun hän kääntyi, loi hän ensin sinuun katseensa.

KAARLO. Minä istuin häntä lähempänä. Mutta sitten hän astui sinun luoksesi, sinä suutelit hänen kättänsä ja kiitit häntä hänen sielukkaasta soitostansa.

ONNI. Hän tahtoi vaan eksyttää meitä molempia, hän ei silloin tiennyt, ketä hän rakasti.

KAARLO. Ja jälkeenpäin me riitaannuimme.

ONNI. Ja erosimme epäsovussa.

KAARLO. (Nousee). Ja kuukausi sen jälkeen luin minä sanomista, että olit mennyt kihloihin. Sytytin sikaarini ja menin kohtaamaan sairaitani. Hautasin raihnaan rakkauteni juuri neljännestä vaille kuusi iltapäivällä.

ONNI. Oletko ajatellut, että ehkei Ireene vieläkään tiedä, ketä hän rakastaa.

KAARLO. (Nousee). Mitä? Ketä hän rakastaa, rakastaa, sanot?

IREENE. Mutta täällähän te istutte puolihämärässä ihan vaiteliaina.
Kaarlo, joko sinä lähdet?

ONNI. Bravo, bravissimo, sinä soitit mainiosti ihan niinkuin silloin ensikerralla sinisessä huoneessa.

IREENE. Ah, muistan.

KAARLO. Näitkö, Onni, että Ireene katseli tänne tullessaan ensin sinua?

IREENE. Mitäs kummaa siinä?

ONNI. Ja sitte hän astui sinun luoksesi.

IREENE. Tietysti, sillä minä näin, että Kaarlo on pois lähdössä.
Sinä olet niin levoton, Kaarlo. Täti pyysi sinua jäämään aamiaiselle
Onninkin tähden.

KAARLO. Minun täytyy käydä erään sairaan luona.

IREENE. Mutta onhan täälläkin sairas.

ONNI. Ei ole vaaraa, muualla vaara piilee. Minähän jo alan olla terve, niin tavattoman terve.

IREENE. Hyvä Kaarlo, tule pian!

KAARLO. (Menee). Hetken päästä.

ONNI. Hän on sentään miesten mies. Minä olen vain miehen varjo.

IREENE. Hän on niin hyvä ja voimakas.

ONNI. Onnellinen se nainen, jota hän rakastaa.

IREENE. Ja kuinka hän rakastaa köyhiä sairaitaan! Hän juttelee heidän kanssaan niin iloisesti. Iloinen sana on parempi kuin karvaat rohdot, sanoo hän.

ONNI. Oletko sinä seurannut häntä sairaiden luo?

IREENE. Olen — joskus. Hän pyysi minua tuomaan ruokaa köyhille. Ja minä olen niin iloinen voidessani tehdä jotain hyvää, ilman sitä olisi elämä tyhjä.

ONNI. Olisiko se ilman minuakin tyhjä, sano? Ehkä sinä olet ikävystynyt tähän sairashuoneilmaan.

IREENE. Onni, sinä et käsitä, minä kaipaan…

ONNI. Sinä kaipaat? Se tahtoo sanoa, sinä olet kyllästynyt.

IREENE. Minä kaipaan sisällystä elämälleni.

ONNI. Eikö rakkautemme anna sinulle kylliksi sisällystä.

IREENE. Silloin kun sinä kosit, en minä tiennyt rakkaudesta muuta kuin romaaneista. Nyt minä aavistan sen.

ONNI. Aavistat? Sinä… Rakastatko sinä minua?

IREENE. Rakastanhan minä, kaikki me sinua rakastamme, oh, sinun sanasi pistävät niin usein. Miksi kiusaat minua mustasukkaisuudellasi, silloin haihtuu entinen kuvasi ajatuksistani, minä en sinua silloin tunne, olet vieras minulle. Ei, ei! Sinä olet sairas, sinä et tiedä, kuinka sinä silloin revit ja raastat.

ONNI. Sellaista on rakkaus. Kuule, minä en tahdo, että sinä käyt sairaiden luona.

IREENE. Onni, miksi sinä sen kiellät?

ONNI. Siksi, että minä tahdon yksin pitää sinut luonani, yksin sinut omistaa.

IREENE. Sinä olet nyt itsekäs. Sinä unohdat sadat sairaat, jotka kanssasi potevat.

ONNI. (Itseivallisesti). Niin, minä olen sairas, jumalan kiitos. Minä olen tähän huoneeseen kytketty, minä en saa hengittää jumalan puhdasta ilmaa, ja nuori elämä kulkee minun ohitseni minua katsomatta. Minun rakkauteni ei ole hedelmöittävä. Kurja tomukuori, johonka sydän on kahlittu! Mutta minä tahdon ulos, ulos!

IREENE. Onni kulta, minä lupaan, että minä olen luonasi niin usein kuin voin.

ONNI. Mitä sinä siellä sairaiden luona…? Tai ehkä sinä terveiden tähden…? Sinä olet terve, minun terve tyttöni, sinusta minä imen uutta voimaa, sinuun minä katson kuin kaikkivaltiaan lääkärin silmiin. Mutta sinä et saa mennä sinne, kuuletko, sinä et saa, minua äitelöittää sinun sadat sairaasi.

IREENE. Minä en voi, minä en voi.

ONNI. (Tarttuu hänen käteensä). Sinä olet kaikki kaikessa, enemmän kuin elämä, korkeampi kuin kuolema.

IREENE. Laske minut!

ONNI. Minun henkeni sinua halajaa, minun aistimeni sinua isoaa. Minä en ole niin sairas kuin luulet. Tänään en ole sairas. Anna minulle tänään kaikki, sielusi, ruumiisi, ymmärrätkö, rakkauden ja kuoleman lunnaiksi! Anna minulle suuta, et ole kuukauteen minua suudellut. Tule! (vetää Ireeneä oikealle). Ehkä kaikki on huomena myöhäistä.

IREENE. Ei, minä en tahdo, minä en saa sinua suudella.

ONNI. Sinä et tahdo, sinun täytyy.

IREENE. Minä en saa.

ONNI. Sinä et saa? Kuka sen on kieltänyt vai etkö sinä minua rakasta.
Minä tahdon sen tietää.

IREENE. Onni, Onni, hillitse itsesi, sinä teet itsellesi ja minulle pahaa! Minä en saa.

ONNI. Onko Kaarlo sen kieltänyt?

IREENE. On.

ONNI. Minä arvasin. Hänellä on nyt valta minun ja sinun ylitsesi. Ehkä kuolemankin ylitse, mitä?

IREENE. Terveydellisistä syistä on Kaarlo kieltänyt. Jätä minut!

ONNI. En sinua nyt jätä. Kateudesta hän on kieltänyt, minä tiedän sen, minä olen sen kauvan huomannut.

IREENE. Nyt sinä teet väärin Kaarlolle.

ONNI. Ehkä. Mutta nyt minä tahdon sinulle suuta antaa. Minä en saa muuten tarpeeksi ilmaa keuhkoihini, minä tukehdun muuten tähän janoon. Minä tahdon tietää, rakastatko sinä minua, rakastatko itseäsi enemmän kuin minua. Ihana Ireene!

IREENE. Pois Onni, älä koske minuun! Sinä teet minulle väkivaltaa, oh!

ONNI. Tule, tule, rakas…

IREENE. Sinun silmissäsi palaa sairas himo. Mene, muuten minä lyön sinua!

ONNI. Katsos, käteni vapisevat intohimosta, minä tahdon puristaa sinut alleni!

IREENE. Sinä olet hirveä!

ONNI. Minä tahdon sinua suudella niinkuin ehkä vain kuolema suutelee.
Elämässä ja kuolemassa sinä yksin, sinä! (Suutelee Ireeneä).

IREENE. (Kirkaisee). Onni! (Rientää pois).

ONNI. Oh, minä kurja, nyt minä surmasin rakkauteni.

ÄITI. Onni, mikä sinua vaivaa? Oletko taas sairas? Miksi sinä pelästytit Ireenen?

ONNI. Sydämmeni on sairas, ja minä teen muutkin sairaaksi. Äiti, äiti, sinä yksin olet minulle uskollinen.

ÄITI. Ole nyt levollinen. Ireene on sinua aina rakastanut.

ONNI. Niin sinä hyvyydessäsi luulet. Mitä tekee nyt Ireene?

ÄITI. Istuu sinisessä huoneessa ja itkee.

ONNI. Itkeekö hän? Rakas Ireene, minä menen häntä lohduttamaan.

ÄITI. Mutta ehkä sinä et jaksa, sinä olet niin väsyneen näköinen.

ONNI. Kyllä minä jaksan, olenhan tänään terveempi. Ja sitte tämä ilma täällä, lääkkeiden ja ruusun haju, kidutuskammioni! Kaipaan vaihtelua, tahdon kävellä tuolla alhaalla, missä lapsena juoksin huoneesta huoneeseen. Ja sitte tahdon nähdä pianoni, toisen rakkauteni, hahhaa. Enhän ole pitkään aikaan sitä kosketellut.

ÄITI. Mutta sinä et saa soitella.

ONNI. Hiukan vaan hivelen.

ÄITI. Ja pyydä nyt anteeksi Ireeneltä.

ONNI. Kyllä, rakas äiti.

ÄITI. Niin ja käske sitte Ireenen tulla tänne. Minä käyn kellarissa.
Onhan tämä päivä ilon päiväsi.

ONNI. Niin, niin, olenhan minä syntynyt kylmänä talvipäivänä.
Kummallista, ja tällaisena päivänä minä tunnustin kaikki Ireenelle.

ÄITI. Siis kaksinkertainen syy tänään iloita.

ONNI. Kas tuossahan jo Kaarlo on!

KAARLO. Minä en ehtinyt vielä lähteä, kun kuulin Ireenen juoksevan täältä pois.

ONNI. Minä menen häntä noutamaan. Ehkä tahdotte puhua sairaistanne?

KAARLO. Ireene on siis kertonut. Niin, Ireene on kovin ihastunut sairashoitoon.

ONNI. Hän on opin käynyt minun luonani, mutta minä olen oikutteleva potilas, sellaiset panevat hoitajansa kärsivällisyyden koetukselle. Sinä tiedät sen kokemuksesta. Odota sinä Kaarlo täällä! (Menee).

ÄITI. Kuule Kaarlo, minä kysyn sinulla, onko Ireenen läheisyys vaarallinen Onnin terveydelle. Hän on käynyt taas niin kummalliseksi ikäänkuin hän aavistaisi jotakin…. Heillä oli äsken kohtaus, huutaen juoksi Ireene minun luokseni, hän pelkäsi Onnia. Olihan heidän välillänsä ennenkin pikkukahakoita, rakastavien sanasotaa, mutta se meni pian ohi. Mutta nyt oli Onnilla niin kumma kiilto silmissä, en ole häntä koskaan sellaisena nähnyt.

KAARLO. Unettomat yöt, ikävä ja katkeruus. Ireene yksin voi ne häätää, tulee vaan välttää kiihtymystä.

ÄITI. Minä luulen, että Ireene kielsi häneltä jotakin. Minä en voi ymmärtää…

KAARLO. Tyyntykää, täti, minä ehkä puhun Ireenelle.

ÄITI. Niin puhu. Olethan sinä Ireenen hyvä ystävä.

KAARLO. Sairaat ovat kuin lapset, heitä täytyy hellävaroen kohdella. Minä koitan parastani vaikka tämä välittäjän toimi on minulle vaikea, minä en itsekkään enään tunne itseäni. Tänään ovat silmäni auvenneet, minä olen nähnyt omaan itseeni.

ÄITI. Kiitos Kaarlo, minä menen nyt. (Menee).

KAARLO. Ei, ei, minä en voi puhua. Ah, Ireene!

IREENE. (Silmät punaisina.) Minä en voinut olla siellä alhaalla.

KAARLO. Sinä olet itkenyt, Ireene?

IREENE. (Vaiti).

KAARLO. Ireene.

IREENE. Ah!

KAARLO. Miksi olet itkenyt?

IREENE. Voi, Kaarlo, vie minut pois täältä, minä en jaksa, minä en jaksa.

KAARLO. Istu tähän ja kerro minulle huolesi niinkuin lääkärille. Teillä oli kohtaus…

IREENE. Niin.

KAARLO. Olitte hiukan kiihoittuneita, sehän usein vain lujittaa. Te olette molemmat suuria lapsia.

IREENE. Hän on niin onneton ja minä? Minä en ole onnellinen, tänään minä en ole onnellinen. Minä tahtoisin nyt käydä sinun kanssasi sairaiden luokse, siellä minä tunnen itseni niin rauhalliseksi ja iloiseksi, minä en käsitä sitä itsekkään.

KAARLO. Ei nyt, ei nyt. Sinun paikkasi on nyt Onnin luona.

IREENE. Hän ON kieltänyt minua käymästä sairaiden luona, hän oli niin tyly.

KAARLO. Hän rakastaa sinua, siksi hän oli sinulle tyly.

IREENE. Häntä vaivaa musta luulo. Hän luulee jotain huomanneensa.

KAARLO. Jotain huomanneensa?…

IREENE. Niin, meissä…

KAARLO. Mitä? Ireene!

IREENE. Hän urkkii sinua ja epäilee minua, hän epäilee kaikkia. Ja minä näin hänessä äsken uuden puolen, hän lähestyi minua, hänen kuuma hengityksensä minut hämmensi.

KAARLO. Hän loukkasi sinua? Mitä hän sanoi?

IREENE. Minä en voi sitä sanoa.

KAARLO. Ireene, Ireene!

IREENE. Sinä et koskaan tekisi niin.

KAARLO. Ireene, Ireene!

IREENE. Kuuletko, hän avasi kannen, hän soittaa. (Kuuluu hiljainen pianonsoitto).

KAARLO. Hän soittaa sitä samaa kappaletta.

IREENE. Hän rääkkää tunteitaan. Voi, Kaarlo, Kaarlo, tätä tuskaa!

KAARLO. Tämä on tuskaa, syvää tuskaa. Minä tunnen sen.

IREENE. Sinä?

KAARLO. Minä olen pettänyt itseäni, jo kauvan olen minä pettänyt itseäni, aina siitä illasta asti, kun sinä soitit ensi kertaa tätä samaa kappaletta. Minä en voi sitä tyyneenä kuunnella.

IREENE. Oi, etten minä koskaan olisi sitä soittanut, sitä suurta rakkauden sävellystä.

KAARLO. Minä olen niin paljon miettinyt viime aikoina. Ireene, ennen en sinua tuntenut. Minä olen nähnyt sinut täällä, minä olen nähnyt sinut sairaiden luona, ja sinä olet astunut uutena ihmisenä eteeni.

IREENE. Mitä sinä sanot? Sinä et saa sanoa sillä tavalla, minä olen ollut sama kuin ennenkin, eroitus on vaan siinä, että minä eroitan nyt sen, mitä en ennen selvästi tuntenut.

KAARLO. Ireene, Ireene, kuinka tämä on katkeraa, Ireene, minä en kestä tätä. Minun täytyy puhua sinulle.

IREENE. Kuule, hän lakkasi soittamasta, täällä on niin kummallisen hiljaista.

KAARLO. Ihana hiljaisuus.

IREENE. Kuoleman hiljaisuus.

KAARLO. Ei. Hiljaisuus myrskyn edellä.

IREENE. Tuntemattoman edellä.

KAARLO. Tällainen hiljaisuus voi murtaa.

IREENE. Niin, se on painava kuin ukkoisilma.

KAARLO. Eikä näy salamaa.

IREENE. Vapauttavaa sanaa.

KAARLO. Joka täyttää sen tyhjän hiljaisuuden.

IREENE. Kummallinen hiljaisuus.

KAARLO. Täytyy, huutaa muuten läkähtyy.

IREENE. Minä käsitän sen.

KAARLO. Ireene, tunnetko sinä minut, aavistatko sinä tämän hetken jännityksen?

IREENE. Minä olen oppinut sinua tuntemaan Onnin vuoteen ääressä. Minä pelkään, minä en tahdo tietää…

KAARLO. Minä paljastan sinulle itseni. Minä en voi kantaa tätä hiljaista salaisuutta.

IREENE. (Kuuluu soittoa.) Hyvä Kaarlo, älä ilmaise sitä Onnin tähden, sinun ja minun tähden. Oh, miksi hän taas soittaa!

KAARLO. Älä halveksi minua. Minun täytyy se sinulle sanoa.

IREENE. Sinä teet meidät kaikki onnettomiksi, oi, Kaarlo.

KAARLO. Ireene! Minä olen onneton, minä rakastan sinua, kuuletko, minä rakastan sinua. Näinä kuukausina olet sinä ollut minun lähelläni, minun sydämmessäni, minä olen nähnyt sinun ihanan voimasi, sinun puhtaan sielusi. Päivä päivältä olet sinä kasvanut kiinni minuun, sinä elät minussa, sinä olet minun. Sano yksi sana, katso minuun, Ireene! Minä en tahdo tunkeutua teidän välillenne, minä menen kauvas pois jonnekin syrjäiseen seutuun, jossa minä tahdon sinua muistella. Mutta sano minulle, että sinä edes hiukan rakastat minua, sen verran edes, että minä voin siitä elää. Niin, sitte tahdon minä alistua kohtalooni. Minä rakastan sinua, suutele minua kerran!

(Onni ja äiti ovella.)

IREENE. Ei, ei, minä en voi.

KAARLO. Yksi ainoa kerta, se korvaa minulle koko jälellä olevan elämäni tyhjyyden. (Tarttuu Ireenen käteen.)

IREENE. Ei, ei, ei!

ONNI. (Äidille.) Kuulitko, äiti, hän ei rakasta Kaarloa!

ÄITI. Hän rakastaa vaan sinua. Katsos, he eivät huomaa meitä.

IREENE. Vaikene!

ÄITI. Ettehän te huomaakkaan meitä.

KAARLO. Oo, täti!

ONNI. Täällä te vaan istutte, ettekä edes ole kuunnelleet minun soittoani, kiittämättömät.

IREENE. Kyllä me kuulimme sinun soittosi.

ONNI. Ettekä edes taputtaneet käsiänne. Kuinka se virkisti. Tunsin ikäänkuin olisin saanut uutta voimaa. Nyt minä olen iloinen, oikein luomisiloinen! Nyt me panemme toimeen pienen atelierijuhlan. Tässä äiti tuo vanhaa Burgognea.

ÄITI. Jonka isävainaja toi purjehtiessaan Ranskasta.

ONNI. Kaada laseihin, äiti. Ireene, vieläkö sinä karsastelet? Pieni
Ireene, anna minulle anteeksi, annathan sinä anteeksi?

IREENE. Minun pitäisi sinulta anteeksi pyytää, omatuntoni minua soimaa…

ONNI. Minä olen päässyt ikäänkuin suuresta elämän erehdyksestä. Hirveä erehdys! Minä hengitän taas, oo. Minä en koskaan sinua enään pistele, minä en itsekkään ymmärrä äskeistä mielentilaani. Ei siis koskaan enään, ei koskaan.

ÄITI. (Kaarlolle.) Miksi Kaarlo on niin mykkä? Sinun kasvosihan ovat kalpeat.

KAARLO. Kalpeat, eikö mitä? Lääkäri ei saa kalveta eikä hairahtua. Minä olen käynyt kovempienkin koetuksien läpi.

ÄITI. Niin, minä tiedän sen, sinä olet rautainen. Kestäkin kuin mies.

KAARLO. Kiitos.

ONNI. Ja nyt olemme taas kaikki koossa. Äitimuori, Ireene, vanha ystäväni, kaikki, joita rakastan.

ÄITI. Tämä ennustaa puhetta. Onni piti ennen niin kauniita puheita.

ONNI. Niin, nyt minä tahdon puhua! (Ottaa lasin käteensä.)

KAARLO. Onni, ole varovainen!

ONNI. Kaikki sairaat tekivät kerran kapinan. Sillä oli iloiset laskiaiset, punainen karnevaali. Harmaissa viitoissansa he syöksyivät hoitajiensa käsistä yöhön. Kammioon kytketyt sielut, kidutusvuoteiden orjat maalatuin poskin, viilein otsin istuivat korskeiden orhien vetämiin rekiin. Sainiot hulmuivat reen perässä, helyillä koristetut ohjat välkkyivät huurteessa. Läpi yön kiiti iloinen laskiaisjoukko. Etumaisina pihahtivat säkkipillit ja huilut, ja sadat kulkuset kilisivät ihan hullaantuneesti. Ja minut valtasi pohjaton riemu. Minä katsoin sivulleni. Siinä istui prinsessa Elämä. Kuuletko Ireene! Prinsessan nuori, pehmeä ruumis lämmitti minun ruumistani, prinsessan silmät lämmittivät minun sieluani, ja minä tunsin, kuinka voimakas virta kulki hänestä minuun ja täytti sairaat suoneni punaisella verellä. Punainen karnevaali! Jälessämme ajoi mies tummatukka. Kuuletko Kaarlo! Ja hän pyrki meidän jalaksillemme. Mutta me nauroimme hänelle, ja koko metsä nauroi, niin, nyt metsä nauroi. Jälessämme ajoi kuningas Kuolema. Hän ruoski mustaa orhiaan, ja sen läähätys kohisi ihan korvissamme. Mutta minä nauroin, sillä minun vierelläni istui prinsessa Elämä. Ja me kiidimme läpi valkoisten metsien, yli paukkuvan jään, ylös vuorille, alas laaksoihin, ohi kylien. Ja huvihuoneista paloivat lamput yöhön ja taivas puhkesi tähtikukkiin. Me kiidimme ohi kuutamoisen hautausmaan. Tuntui ikäänkuin tapuli olisi tanssinut kuoleman tanssia kirkontornin kanssa, ja ristit haudalla olisivat nyökkyneet, varjot tanssivat kalmistossa. Jälessä ajoi musta vieras, mutta hänen jälessänsä ajoi tohtori Kaikkitietävä. Kuuletko Kaarlo! Me koitimme eksyttää heitä. Me teimme mutkia, me sukelsimme syrjäpoluille, mutta niin eksyimme me vaan etujoukosta. Jälessä ajoi kuolema ja tohtori, tohtori Kaikkitietävä. Silloin tohtori Kaikkitietävä ajoi hurjalla vauhdilla, hän koetti sivuuttaa kuningas Kuoleman, mutta reet tarttuivat toisiinsa ja kaatuivat. Oi, kuinka heleästi prinsessa nauroi, hän painoi tulikuumat huulensa minun huuliini, minä ponnahdin pystyyn, ja niin karahutimme me eteenpäin, ja edessämme hohti Riemun kaupunki. Mutta kauvas taaksemme jäi kuningas Kuolema. Prinsessan malja, Ireenen malja! (Pyyhkäsee lääkepullot lattiaan.)

ÄITI. Onni, Onni, mitä sinä teet!

KAARLO. Entä tohtori Kaikkitietävä?

ONNI. (Vaipuu tuoliin.) Tohtori Kaikkitietävä… Oh, minun rintani, minun rintani… (Yskii.)

KAARLO. (Rientää Onnin luo.) Kuinka sinä voit, ystävä!

ONNI. Eihän tämä merkitse mitään. Minun korvissani vaan suhisee. Minä kuulen säveliä, särkyneitä säveliä. Kullakin ihmisellä on oma säveleensä. Minä olen sellainen särkynyt sävel.

IREENE. (Äidille.) Minä en voi olla täällä, minun täytyy päästä yksinäisyyteen. Minun täytyy tehdä tili itseni kanssa.

ÄITI. Minne sinä menet?

IREENE. Tahtoisin kauvas pois.

ÄITI. Niin, ehkä on parasta, että sinä jonkun ajan olet erilläsi
Onnista, aika parantaa kaikki haavat.

ONNI. Ireene, sinä lähdet?

IREENE. Minun täytyy.

ONNI. (Hellästi.) Sinä et saa vielä lähteä.

IREENE. Vähäksi aikaa. Se on parasta meille molemmille, sinun terveydellesi.

ONNI. Mitä sanoo Kaarlo?

KAARLO. Kyllä minä siihen kehoittaisin.

ONNI. Tällainen jälkisoittoko nyt tuli iloisen karnevaalin jälkeen!
Mutta palaathan sinä takaisin, palaathan, minä en voi elää ilman sinua.
Tulethan sinä jo viikon, päivän päästä!

IREENE. Oh, voinko minä jättää sinut niin, ettet sinä tunne minun sydäntäni. Ei, ei, minun täytyy lähteä sinun tähtesi, vaikka se on kovin raskasta. Onni rakas, ethän kanna vihaa sydämmessäsi, annathan minulle anteeksi mitä olen sinulle tuskaa tuottanut ja mitä minä sinulle — olen tuottaava. Oletko sinä tyyni, oletko sinä silloin ihan tyyni, kun minä palaan? Kun minä palaan, ovat jo ehkä nuo vihreät "elämänlangat" katon alla yhtyneet kukkivaksi kiehkuraksi.

ONNI. Minä olen tyyni, ihan tyyni. "Elämänlangat"? Sinun täytyy äiti niitä hyvin kastella. Kiedo nyt käsivartesi minun ympärilleni, nehän ovat minun elämänlankojani.

IREENE. Hyvästi siis.

ONNI. Hyvästi, ei, iloisiin näkemiin! Hyvästi armas, koska ankara lääkäri niin vaatii.

IREENE. (Menee.) Ah!

ONNI. Ireene! Tule takaisin! Ei, hän meni. Kuinka täällä nyt tuntuu tyhjältä, ihan niinkuin huone olisi hämärtynyt. (Kirkon kellot soivat.) Äiti, kirkkoon jo soitetaan. Minä en siedä noita kelloja, ne muistuttavat minulle isäni hautajaisia. Ja ne ne soittavat minutkin multaan. Nyt minä tahdon elää!

ÄITI. Minä en mene tänään kirkkoon. Minä istun täällä sinun luonasi, tuon hartauskirjani tänne.

ONNI. Tee niin, äiti rakas.

ÄITI. (Menee nyökäyttäen päätään.)

KAARLO. Onko sinun nyt parempi olla?

ONNI. On. Kuule, minä tahdon sinulta kysyä, onko minun suunannossani mitään vaarallista?

KAARLO. Paras on sitä välttää ainakin siksi kunnes paranet.

ONNI. Nyt minä ymmärrän Ireenen, oi, minä loukkasin epäluulollani hänen hellimpiä, naisellisia tunteitansa. Minä olin raakalainen. Myöskin sinua olen minä loukannut. Minä en sitä enää koskaan tee, nyt kun minä tiedän…

KAARLO. Mitä? Mitä tiedät?

ONNI. Kun minä tiedän, että hän ei rakasta ketään muuta kuin minua.

KAARLO. Kuulitko sinä…?

ONNI. Sinä kysyt?

KAARLO. Niin, minä kysyn.

ONNI. Koska sinä itse kysyt, Kaarlo, niin, minä sanon, että minä kuulin.

KAARLO. Sinä kuulit, mitä Ireene sanoi minulle?

ONNI. Sattumalla minä sen kuulin, seisoin äitini kanssa ovella. Ethän ole vihainen?

KAARLO. Sinulla on syytä olla minulle vihainen. Minä olin erehtynyt tunteitteni suhteen, raskaana taakkana ne painoivat. Ymmärrä minua oikein. Minä en tahtonut häntä sinulta petollisesti riistää. Minä en vaatinut häneltä mitään vastalahjaa, minä en varastanut sinulta mitään. Minä olin tehnyt jo kohtaloni kanssa liiton. Minä tiesin millainen se oli oleva. Mutta minä en voinut olla tunnustamatta nyt. Mutta siitä sinä voit päättää, etten minä ennen ole hänelle rakkaudestani puhunut. Sisällisestä pakosta minä sen nyt tein. Ja minä pyysin häneltä ainoastaan yhtä viimeistä hellyyden osoitusta. Ymmärrätkö sinä minut, Onni?

ONNI. Minä ymmärrän sinut.

KAARLO. Mutta minä en sitä saanut.

ONNI. Et. Minä olen huomannut sinun taistelusi. Ja sinä olet voittanut. Olet ainakin voittanut minut ja minun ystävyyteni. Olemmehan tästälähin aina lujia ystäviä. (Puristaa Kaarlon kättä.)

KAARLO. Niin, lujia ystäviä.

ÄITI. (Istuu keinutuoliin. Onni leposohvassa puolimakaavassa asennossa,
Kaarlo istuu tuolilla vuoteen vieressä pidellen Onnin kättä.)

ONNI. Minä en rakasta rauhaa, rauha on sama kuin kuolema. Todellakin, täällä on kummallisen hiljaista. Missä Ireene nyt on? Ilmassa on vielä tuoksua hänestä.

KAARLO. Ireenessä on aina jotain sähköittävää.

ONNI. Eikö niin, se väräjää meidän ympärillämme.

KAARLO. Minä tunsin tuonoin sen hirveän hiljaisuuden.

ONNI. Ennenkuin tunnustit…?

KAARLO. Niin.

ÄITI. Puhukaa nyt jostain muusta!

IREENE. (Matkapuvussa seisoo jäykkänä ovella, silmät lattiaan luotuina).

ONNI. Ja nyt täällä on omituinen viileys, hautaholvin viileys.

ÄITI. Onkohan eteisen ovi jäänyt auki?

KAARLO. Niin, täällä käy kylmä viima.

ONNI. Minä olen sen tuntenut ennenkin, ikäänkuin kuolema olisi käynyt vierailulla. Minä olen katsellut sen silmiin, minä olen tottunut siihen ajatukseen niinkuin velkojaan, joka käy muistuttamassa saatavistaan. Saa tulla huomena, tänäpäivänä on karnevaali. Oh, kuinka minä rakastan elämää, minä tahdon sinne suven ja sulouden maahan.

ÄITI. (Lukee). "Nyt minä nousen ja käyn kaupunkia ympäri, kaduilla ja kujilla, ja etsin, jota minun sieluni rakastaa, minä etsin häntä, mutta en minä häntä löytänyt" — —

KAARLO. Ireene!

ONNI ja ÄITI. (Kääntyen nopeasti). Ireene!

IREENE. (Silmät maahan luotuina). Minä en voinut lähteä.

ONNI. Minä tiesin sen. Rakkaani, sinä palaat, sinä palaat minun luokseni, sinä et voinut lähteä. Sano se vielä kerran, Ireene!

IREENE. (Entisessä asennossa). Minä en voinut lähteä.

ÄITI. Ihanhan sinä vapiset, lapsi kulta, tule lähemmäksi!

ONNI. Niin, tule lähemmäksi, Ireene!

IREENE. (Astuu hitaasti Onnin luo ja polvistuu hänen eteensä). Oletko sinä nyt tyyni, Onni?

ONNI. Ihan tyyni. Älä pelkää.

IREENE. Minä tiedän, että se koskee sinuun kovasti, että se ehkä murtaa sinut, mutta sen täytyy tapahtua, parasta, että se nyt tapahtuu, sillä minä en kauvemmin voi pettää teitä.

ONNI. Pettää?

IREENE. Minä olen pettänyt sinua ja itseäni, minä olen tietämättäni teeskennellyt, olen horjunut kahden tunteen välillä, joista toinen sai vallan ylitseni. Minun täytyy vapautua vanhasta valeestani. Minä tahdon olla vapaa. Tällä matkalla minä sen huomasin. Voitko sinä kuunnella minua, polvillani minä pyydän sinulta jo edeltäpäin tuhat kerroin anteeksi.

ONNI. Puhu, minä olen valmis.

IREENE. Kun sinä minuun väkisin painoit huulesi, sammuivat minussa kaikki tunteet sinua kohtaan.

ONNI. (Nousee pystyyn, käy käsin rintaansa). Ah, Ireene! Ei, ei se ole totta. Minä nään sen, sinä et rakasta minua enään, minä aavistin sen, minä aavistin sen.

IREENE. Siksi en myöskään voinut tarjota niitä samoja huuliani Kaarlolle, minä… minusta se oli enemmän kuin tuskallista, se oli tahraista.

ONNI. Sinä rakastat Kaarloa?

IREENE. Olen jo kauvan häntä rakastanut. Äsken vasta silmäni aukenivat.

KAARLO. (Nousten äkkiä). Sinä, sinä, rakas, Ireene, sinä…

ONNI. Tuntuu kuin rinnassani repeytyisi jotain. Minä kärsin sen, minä kestän sen, oo, kuinka minä olen sinua rakastanut niinkuin vaan kerran voi sen tehdä, niinkuin kerran vaan voi kuolla (Hoipertelee) Kaikki, kaikki on nyt lopussa auttamattomasti… (Vaappuu pitkin huonetta).

ÄITI. Älä kiivastu, Onni, mihinkä sinä menet?

ONNI. Minä olen tyyni ja kuitenkin kaikki minussa kouristuu.

IREENE. (Tarttuu Onnin käteen). Voitko sinä antaa anteeksi, voitko sinä unohtaa!

ONNI. Unohtaa en voi, anteeksi voin antaa, kaikki, kaikki. Ei, ei, älä pyydä minulta enempää! Oh, minä tukehdun, kuuletteko, minun rintani on rikki. Ilmaa, ilmaa!

(Repäisee auki parvekkeen oven).

ÄITI. Älkää päästäkö häntä! Onni!

KAARLO. (Rientää parvekkeelle). Onni, Onni! Ethän sinä aijo tehdä itsellesi mitään pahaa!

ONNI. (Naurahtaen). En, en. En kenellekkään. Minä tahdon vaan ilmaa.
Lattia keinuu minun allani.

(Lyyhistyy kokoon, äiti ja Kaarlo kannattavat häntä).

KAARLO. Kas niin, Onni, istu ja rauhoitu!

IREENE. Minua onnetonta, mitä minä tein!

ONNI. Se oli välttämätöntä sinun onnesi tähden. Minusta ei ole väliä. Herra Jumala! Auta, Ireene, Ireene! Ireene! (Kaatuu oikeanpuoliselle sohvalle kasvot poispäin käännettyinä, saa verensyöksyn).

IREENE. (Kyyristyy hänen luokseen). Onni, sinä et saa kuolla, kuuletko!
(Itkee).

ONNI. Ah, ah!

IREENE. Oi, minä surmasin hänet.

ONNI. Et sinä… elämä… minä… oma syyni… (Kuolee).

KAARLO. Poissa.

IREENE. Onni, Onni! (Polvistuu maahan Onnin eteen).

ÄITI. Minun elämäni! Minun poikani, särkyi, särkyi.

KAARLO. Särkyi kuin sävel.

Esirippu.

*** END OF THE PROJECT GUTENBERG EBOOK SÄRKYNYT SÄVEL ***

Updated editions will replace the previous one—the old editions will be renamed.

Creating the works from print editions not protected by U.S. copyright law means that no one owns a United States copyright in these works, so the Foundation (and you!) can copy and distribute it in the United States without permission and without paying copyright royalties. Special rules, set forth in the General Terms of Use part of this license, apply to copying and distributing Project Gutenberg™ electronic works to protect the PROJECT GUTENBERG™ concept and trademark. Project Gutenberg is a registered trademark, and may not be used if you charge for an eBook, except by following the terms of the trademark license, including paying royalties for use of the Project Gutenberg trademark. If you do not charge anything for copies of this eBook, complying with the trademark license is very easy. You may use this eBook for nearly any purpose such as creation of derivative works, reports, performances and research. Project Gutenberg eBooks may be modified and printed and given away—you may do practically ANYTHING in the United States with eBooks not protected by U.S. copyright law. Redistribution is subject to the trademark license, especially commercial redistribution.

START: FULL LICENSE

THE FULL PROJECT GUTENBERG LICENSE

PLEASE READ THIS BEFORE YOU DISTRIBUTE OR USE THIS WORK

To protect the Project Gutenberg™ mission of promoting the free distribution of electronic works, by using or distributing this work (or any other work associated in any way with the phrase “Project Gutenberg”), you agree to comply with all the terms of the Full Project Gutenberg™ License available with this file or online at www.gutenberg.org/license.

Section 1. General Terms of Use and Redistributing Project Gutenberg™ electronic works

1.A. By reading or using any part of this Project Gutenberg™ electronic work, you indicate that you have read, understand, agree to and accept all the terms of this license and intellectual property (trademark/copyright) agreement. If you do not agree to abide by all the terms of this agreement, you must cease using and return or destroy all copies of Project Gutenberg™ electronic works in your possession. If you paid a fee for obtaining a copy of or access to a Project Gutenberg™ electronic work and you do not agree to be bound by the terms of this agreement, you may obtain a refund from the person or entity to whom you paid the fee as set forth in paragraph 1.E.8.

1.B. “Project Gutenberg” is a registered trademark. It may only be used on or associated in any way with an electronic work by people who agree to be bound by the terms of this agreement. There are a few things that you can do with most Project Gutenberg™ electronic works even without complying with the full terms of this agreement. See paragraph 1.C below. There are a lot of things you can do with Project Gutenberg™ electronic works if you follow the terms of this agreement and help preserve free future access to Project Gutenberg™ electronic works. See paragraph 1.E below.

1.C. The Project Gutenberg Literary Archive Foundation (“the Foundation” or PGLAF), owns a compilation copyright in the collection of Project Gutenberg™ electronic works. Nearly all the individual works in the collection are in the public domain in the United States. If an individual work is unprotected by copyright law in the United States and you are located in the United States, we do not claim a right to prevent you from copying, distributing, performing, displaying or creating derivative works based on the work as long as all references to Project Gutenberg are removed. Of course, we hope that you will support the Project Gutenberg™ mission of promoting free access to electronic works by freely sharing Project Gutenberg™ works in compliance with the terms of this agreement for keeping the Project Gutenberg™ name associated with the work. You can easily comply with the terms of this agreement by keeping this work in the same format with its attached full Project Gutenberg™ License when you share it without charge with others.

1.D. The copyright laws of the place where you are located also govern what you can do with this work. Copyright laws in most countries are in a constant state of change. If you are outside the United States, check the laws of your country in addition to the terms of this agreement before downloading, copying, displaying, performing, distributing or creating derivative works based on this work or any other Project Gutenberg™ work. The Foundation makes no representations concerning the copyright status of any work in any country other than the United States.

1.E. Unless you have removed all references to Project Gutenberg:

1.E.1. The following sentence, with active links to, or other immediate access to, the full Project Gutenberg™ License must appear prominently whenever any copy of a Project Gutenberg™ work (any work on which the phrase “Project Gutenberg” appears, or with which the phrase “Project Gutenberg” is associated) is accessed, displayed, performed, viewed, copied or distributed:

This eBook is for the use of anyone anywhere in the United States and most other parts of the world at no cost and with almost no restrictions whatsoever. You may copy it, give it away or re-use it under the terms of the Project Gutenberg License included with this eBook or online at www.gutenberg.org. If you are not located in the United States, you will have to check the laws of the country where you are located before using this eBook.

1.E.2. If an individual Project Gutenberg™ electronic work is derived from texts not protected by U.S. copyright law (does not contain a notice indicating that it is posted with permission of the copyright holder), the work can be copied and distributed to anyone in the United States without paying any fees or charges. If you are redistributing or providing access to a work with the phrase “Project Gutenberg” associated with or appearing on the work, you must comply either with the requirements of paragraphs 1.E.1 through 1.E.7 or obtain permission for the use of the work and the Project Gutenberg™ trademark as set forth in paragraphs 1.E.8 or 1.E.9.

1.E.3. If an individual Project Gutenberg™ electronic work is posted with the permission of the copyright holder, your use and distribution must comply with both paragraphs 1.E.1 through 1.E.7 and any additional terms imposed by the copyright holder. Additional terms will be linked to the Project Gutenberg™ License for all works posted with the permission of the copyright holder found at the beginning of this work.

1.E.4. Do not unlink or detach or remove the full Project Gutenberg™ License terms from this work, or any files containing a part of this work or any other work associated with Project Gutenberg™.

1.E.5. Do not copy, display, perform, distribute or redistribute this electronic work, or any part of this electronic work, without prominently displaying the sentence set forth in paragraph 1.E.1 with active links or immediate access to the full terms of the Project Gutenberg™ License.

1.E.6. You may convert to and distribute this work in any binary, compressed, marked up, nonproprietary or proprietary form, including any word processing or hypertext form. However, if you provide access to or distribute copies of a Project Gutenberg™ work in a format other than “Plain Vanilla ASCII” or other format used in the official version posted on the official Project Gutenberg™ website (www.gutenberg.org), you must, at no additional cost, fee or expense to the user, provide a copy, a means of exporting a copy, or a means of obtaining a copy upon request, of the work in its original “Plain Vanilla ASCII” or other form. Any alternate format must include the full Project Gutenberg™ License as specified in paragraph 1.E.1.

1.E.7. Do not charge a fee for access to, viewing, displaying, performing, copying or distributing any Project Gutenberg™ works unless you comply with paragraph 1.E.8 or 1.E.9.

1.E.8. You may charge a reasonable fee for copies of or providing access to or distributing Project Gutenberg™ electronic works provided that:

- • You pay a royalty fee of 20% of the gross profits you derive from the use of Project Gutenberg™ works calculated using the method you already use to calculate your applicable taxes. The fee is owed to the owner of the Project Gutenberg™ trademark, but he has agreed to donate royalties under this paragraph to the Project Gutenberg Literary Archive Foundation. Royalty payments must be paid within 60 days following each date on which you prepare (or are legally required to prepare) your periodic tax returns. Royalty payments should be clearly marked as such and sent to the Project Gutenberg Literary Archive Foundation at the address specified in Section 4, “Information about donations to the Project Gutenberg Literary Archive Foundation.”

- • You provide a full refund of any money paid by a user who notifies you in writing (or by e-mail) within 30 days of receipt that s/he does not agree to the terms of the full Project Gutenberg™ License. You must require such a user to return or destroy all copies of the works possessed in a physical medium and discontinue all use of and all access to other copies of Project Gutenberg™ works.

- • You provide, in accordance with paragraph 1.F.3, a full refund of any money paid for a work or a replacement copy, if a defect in the electronic work is discovered and reported to you within 90 days of receipt of the work.

- • You comply with all other terms of this agreement for free distribution of Project Gutenberg™ works.

1.E.9. If you wish to charge a fee or distribute a Project Gutenberg™ electronic work or group of works on different terms than are set forth in this agreement, you must obtain permission in writing from the Project Gutenberg Literary Archive Foundation, the manager of the Project Gutenberg™ trademark. Contact the Foundation as set forth in Section 3 below.

1.F.

1.F.1. Project Gutenberg volunteers and employees expend considerable effort to identify, do copyright research on, transcribe and proofread works not protected by U.S. copyright law in creating the Project Gutenberg™ collection. Despite these efforts, Project Gutenberg™ electronic works, and the medium on which they may be stored, may contain “Defects,” such as, but not limited to, incomplete, inaccurate or corrupt data, transcription errors, a copyright or other intellectual property infringement, a defective or damaged disk or other medium, a computer virus, or computer codes that damage or cannot be read by your equipment.

1.F.2. LIMITED WARRANTY, DISCLAIMER OF DAMAGES - Except for the “Right of Replacement or Refund” described in paragraph 1.F.3, the Project Gutenberg Literary Archive Foundation, the owner of the Project Gutenberg™ trademark, and any other party distributing a Project Gutenberg™ electronic work under this agreement, disclaim all liability to you for damages, costs and expenses, including legal fees. YOU AGREE THAT YOU HAVE NO REMEDIES FOR NEGLIGENCE, STRICT LIABILITY, BREACH OF WARRANTY OR BREACH OF CONTRACT EXCEPT THOSE PROVIDED IN PARAGRAPH 1.F.3. YOU AGREE THAT THE FOUNDATION, THE TRADEMARK OWNER, AND ANY DISTRIBUTOR UNDER THIS AGREEMENT WILL NOT BE LIABLE TO YOU FOR ACTUAL, DIRECT, INDIRECT, CONSEQUENTIAL, PUNITIVE OR INCIDENTAL DAMAGES EVEN IF YOU GIVE NOTICE OF THE POSSIBILITY OF SUCH DAMAGE.

1.F.3. LIMITED RIGHT OF REPLACEMENT OR REFUND - If you discover a defect in this electronic work within 90 days of receiving it, you can receive a refund of the money (if any) you paid for it by sending a written explanation to the person you received the work from. If you received the work on a physical medium, you must return the medium with your written explanation. The person or entity that provided you with the defective work may elect to provide a replacement copy in lieu of a refund. If you received the work electronically, the person or entity providing it to you may choose to give you a second opportunity to receive the work electronically in lieu of a refund. If the second copy is also defective, you may demand a refund in writing without further opportunities to fix the problem.

1.F.4. Except for the limited right of replacement or refund set forth in paragraph 1.F.3, this work is provided to you ‘AS-IS’, WITH NO OTHER WARRANTIES OF ANY KIND, EXPRESS OR IMPLIED, INCLUDING BUT NOT LIMITED TO WARRANTIES OF MERCHANTABILITY OR FITNESS FOR ANY PURPOSE.

1.F.5. Some states do not allow disclaimers of certain implied warranties or the exclusion or limitation of certain types of damages. If any disclaimer or limitation set forth in this agreement violates the law of the state applicable to this agreement, the agreement shall be interpreted to make the maximum disclaimer or limitation permitted by the applicable state law. The invalidity or unenforceability of any provision of this agreement shall not void the remaining provisions.

1.F.6. INDEMNITY - You agree to indemnify and hold the Foundation, the trademark owner, any agent or employee of the Foundation, anyone providing copies of Project Gutenberg™ electronic works in accordance with this agreement, and any volunteers associated with the production, promotion and distribution of Project Gutenberg™ electronic works, harmless from all liability, costs and expenses, including legal fees, that arise directly or indirectly from any of the following which you do or cause to occur: (a) distribution of this or any Project Gutenberg™ work, (b) alteration, modification, or additions or deletions to any Project Gutenberg™ work, and (c) any Defect you cause.

Section 2. Information about the Mission of Project Gutenberg™

Project Gutenberg™ is synonymous with the free distribution of electronic works in formats readable by the widest variety of computers including obsolete, old, middle-aged and new computers. It exists because of the efforts of hundreds of volunteers and donations from people in all walks of life.

Volunteers and financial support to provide volunteers with the assistance they need are critical to reaching Project Gutenberg™’s goals and ensuring that the Project Gutenberg™ collection will remain freely available for generations to come. In 2001, the Project Gutenberg Literary Archive Foundation was created to provide a secure and permanent future for Project Gutenberg™ and future generations. To learn more about the Project Gutenberg Literary Archive Foundation and how your efforts and donations can help, see Sections 3 and 4 and the Foundation information page at www.gutenberg.org.

Section 3. Information about the Project Gutenberg Literary Archive Foundation

The Project Gutenberg Literary Archive Foundation is a non-profit 501(c)(3) educational corporation organized under the laws of the state of Mississippi and granted tax exempt status by the Internal Revenue Service. The Foundation’s EIN or federal tax identification number is 64-6221541. Contributions to the Project Gutenberg Literary Archive Foundation are tax deductible to the full extent permitted by U.S. federal laws and your state’s laws.

The Foundation’s business office is located at 809 North 1500 West, Salt Lake City, UT 84116, (801) 596-1887. Email contact links and up to date contact information can be found at the Foundation’s website and official page at www.gutenberg.org/contact

Section 4. Information about Donations to the Project Gutenberg Literary Archive Foundation

Project Gutenberg™ depends upon and cannot survive without widespread public support and donations to carry out its mission of increasing the number of public domain and licensed works that can be freely distributed in machine-readable form accessible by the widest array of equipment including outdated equipment. Many small donations ($1 to $5,000) are particularly important to maintaining tax exempt status with the IRS.

The Foundation is committed to complying with the laws regulating charities and charitable donations in all 50 states of the United States. Compliance requirements are not uniform and it takes a considerable effort, much paperwork and many fees to meet and keep up with these requirements. We do not solicit donations in locations where we have not received written confirmation of compliance. To SEND DONATIONS or determine the status of compliance for any particular state visit www.gutenberg.org/donate.

While we cannot and do not solicit contributions from states where we have not met the solicitation requirements, we know of no prohibition against accepting unsolicited donations from donors in such states who approach us with offers to donate.

International donations are gratefully accepted, but we cannot make any statements concerning tax treatment of donations received from outside the United States. U.S. laws alone swamp our small staff.

Please check the Project Gutenberg web pages for current donation methods and addresses. Donations are accepted in a number of other ways including checks, online payments and credit card donations. To donate, please visit: www.gutenberg.org/donate.

Section 5. General Information About Project Gutenberg™ electronic works

Professor Michael S. Hart was the originator of the Project Gutenberg™ concept of a library of electronic works that could be freely shared with anyone. For forty years, he produced and distributed Project Gutenberg™ eBooks with only a loose network of volunteer support.

Project Gutenberg™ eBooks are often created from several printed editions, all of which are confirmed as not protected by copyright in the U.S. unless a copyright notice is included. Thus, we do not necessarily keep eBooks in compliance with any particular paper edition.

Most people start at our website which has the main PG search facility: www.gutenberg.org.

This website includes information about Project Gutenberg™, including how to make donations to the Project Gutenberg Literary Archive Foundation, how to help produce our new eBooks, and how to subscribe to our email newsletter to hear about new eBooks.

Table of Contents

- HENKILÖT:

- THE FULL PROJECT GUTENBERG LICENSE