Torpan tyttö
Date: 2025-08-27T00:00:00+00:00
Keywords: Finnish drama -- 20th century

The Project Gutenberg eBook of Torpan tyttö

This ebook is for the use of anyone anywhere in the United States and most other parts of the world at no cost and with almost no restrictions whatsoever. You may copy it, give it away or re-use it under the terms of the Project Gutenberg License included with this ebook or online at www.gutenberg.org. If you are not located in the United States, you will have to check the laws of the country where you are located before using this eBook.

Title: Torpan tyttö

Kaksinäytöksinen näytelmä

Author: Kaarlo Luoto

Release date: August 27, 2025 [eBook #76746]

Language: Finnish

Original publication: Hämeenlinna: Arvi A. Karisto Oy, 1928

Credits: Tapio Riikonen

*** START OF THE PROJECT GUTENBERG EBOOK TORPAN TYTTÖ ***

language: Finnish

TORPAN TYTTÖ

Kaksinäytöksinen näytelmä

Kirj.

KALLE SANTAVUORI [Kaarlo Luoto]

Seuranäytelmiä n:o 121

Hämeenlinnassa, Arvi A. Karisto Osakeyhtiö, 1928.

HENKILÖT:

Mäkelä, torppari.
Katri, hänen vaimonsa.
Hilma, heidän tyttärensä.
Heinämäki, rusthollari.
Ville, hänen poikansa.
Korpela, talollinen.
Riento, maisteri.
Kyläläisiä tilan mukaan.

ENSIMMÄINEN NÄYTÖS

Näyttämö: Mäkelän pirtti. Katri istuu ompelemassa; Hilma askartelee aterian jälkeen.

Katri. Tiedätkö, lapseni, minkätähden nuori Heinämäki on muuttanut kulkutiensä tänne meidän mäelle? Jos hän menee kylälle tai tulee, kulkee hän aina tämän kautta. Toinen tie on tietääkseni lyhyempi. Eikä hän ennen tätä tietä milloinkaan käyttänyt.

Hilma. En tiedä, äiti, en. Ei hän ole minulle mitään puhunut.

Katri. Kohta puhunee. Ei suotta kulkene.

Hilma. Mutta, äiti, mitä ihmettä te nyt puhutte?

Katri. Et ole huomaavinasi, vaikka arvannetkin.

Hilma. Äiti kulta, en ole osannut sitä miksikään ajatella.

Katri. Ehkä et. Kuule sentään: Tänä aamuna tapasin hänet tuossa tiellä, ja hän sanoi tähän aikaan tulevansa meille. Hän kysyi erikoisesti saisiko tulla.

Hilma. Onhan hän käynyt täällä ennen kysymättäkin.

Katri. Onpa niin, mutta nyt hän kysyi sinun puheillesi tullakseen.

Hilma. Olisikohan sittenkin… Tulisikohan Ville?

Katri. Taidatpa tietää asian?

Hilma. En, hyvä äiti, tiedä, mutta sinun puheestasi arvelen, että jos hän…

Katri. Soisitko hänen tulevan?

Hilma. Totta on, että kyllä minä pidän Villestä, mutta en ole osannut odottaa häntä itselleni. Onhan hän niin suuren ja rikkaan talon ainoa poika.

Katri. Sinun vuoksesi hän nyt kuitenkin tulee.

Hilma. Puhutko sinä totta, äiti?

Katri. En leikkiä puhuisi lapselleni semmoisesta asiasta.

Hilma. Hän tulee, hän tulee sittenkin!

Katri. Oletpa sinä häntä jo odottanutkin, siltä ainakin kuuluu.

Hilma. Olenhan sitä joskus uneksinut, mutta en ole uskaltanut itsellenikään todeksi tunnustaa.

Katri. Niin. Ei ihminen aina uskalla katsoa onneansa silmiin, varsinkaan kauneintansa; pelkää sen katoavan, kun sen huomaa.

Hilma. Sanoiko hän mitään muuta?

Katri. Eipä erityistä. Sanoi vain emäntää talossa tarvittavan.

Hilma. Siinäkin no yksi seikka, joka minua peloittaa.

Katri. Mikä siinä on? Työtä sinä osaat tehdä ja teettää, ettei siitä ole pelkoa.

Hilma. En siltä puolelta asiaa pelkää. Mutta..

Katri. Mitä mutta?

Hilma. Mitä sanovat ihmiset, jos minä, köyhä mökin tyttö, joutuisin pitäjän suurimman talon emännäksi?

Katri. Aina semmoisista asioista ja tapahtumista puhutaan, mutta ken voi tukkia maailman suun?

Hilma. Aivan varmaan sanoisivat silloin, että minä olen tunkeutunut taloon ja viekoitellut Villen itselleni, rikkaaksi päästäkseni. Ei sekään olisi hauskaa kuulla.

Katri. Eipä kyllä, lapseni. Mutta sananlasku sanoo: »Kyllä kuiva rikka hännästä karisee.» Aika huhut hälventää, kun eivät tosia liene.

Hilma. Pelkään minä sitä kuitenkin.

Katri. Suotta pelkäät, lapseni.

Hilma. Kun olisikin suotta!

Katri. Eikä kaikista pikkusanomista pidä koskaan välittää.

Hilma. Sen minä kyllä ymmärrän ja olen koettanut aina sitä käsitystä itsessäni vakiinnuttaa, mutta tämä on niin arka kohta. Onhan tässä toisella puolella rikkaus ja valta, ja ihmiset luulevat minun vain niitä himoitsevan.

Katri. Harvoin ihminen saa onneaan hännästä kiinni. Silloin kun voi ylettyä, on siihen myöskin tartuttava. Ehkä se ei toista kertaa tulekaan niin likelle.

Hilma. Jollen minä pitäisi Villestä näinkin paljoa, ei voisi olla puhettakaan siitä, että menisin vain talon tähden, ee-i.

Katri. Hän näkyykin jo tulevan tuolla pellon takana.

Hilma. Hyväinen aika! Kuinka minun nyt tuli paha olla!

Katri. Mistä se tuli, nyt niin äkkiä?

Hilma. Se tuli tästä kaikesta. Olisi ollut parempi, jos et olisi mitään virkkanut hänen aikeistaan. Se tieto se on, joka tekee minut niin levottomaksi.

Katri. Kyllähän rauhoitut ajan vieriessä. — Minä lähden pois, sillä niissä kärryissä ei kolmatta pyörää tarvita.

Hilma. Onpa usein hyvinkin tarvis.

Katri. Mutta, hyvä lapsi, sinulla on jo yhtä isot silmät päässäsi kuin minullakin. (Menee käsitöineen.)

Hilma (yksin). Hän tulee kuitenkin minun tähteni! Minun suloisin unelmani siis toteutuu. Mutta miksi olen siitä niin kovin levoton? Onko se onnea, joka täyttää sydämeni saaden sen noin rajusti sykkimään? Rauhoitu sydän, rauhoitu.- Älä onneesi pakahdu. — Nyt hän tulee! Hyväinen aika!

Ville (tulee). Terve!

Hilma. Tervetuloa!

Ville. Olenko tervetullut?

Hilma. Onko sinua milloinkaan ennen pois ajettu?

Ville. Ei ole vielä ennen ajettu, mutta vasta voidaan ajaa.

Hilma. Älä tee mitään semmoista, että tarvitsisi ajaa.

Ville. Enhän minä teekään, mutta arvelin vähän, että kun minä iso mies näin arkena juoksen kylällä, että jos siitä…

Hilma. Olet toki ennenkin arkena juossut.

Ville. Olen niinkin, mutta nyt olen aika mies ja silloin pahainen poika.

Hilma. Minkätähden sitten tulitkaan, jos poisajoa pelkäät?

Ville. Olen saanut vähän asiata tullakseni, semmoista aikamiehen asiata.

Hilma. Istuppas nyt ja selitä, minkälaista se on aikamiehen asia.

Ville. Minä seisaallani selitän, että sitte pääsen pikemmin ulos, kun käskenet.

Hilma. Jo sinulla sittekin lienee pelko povessasi. Mitä lienetkään tehnyt, kun nyt pelkäät sitä kertoa?

Ville.. Enhän minä vielä mitään ole tehnyt, mutta jos tulisi tehtyä.

Hilma. Nyt en minä enää ymmärrä.

Ville. Se on nyt sillä lailla, Hilma, että ennen poikasena kävin katsomassa, mitenkä sinä opettelit leipomaan ja muutakin tekemään, ja näythän sinä olevan koko kätevä.

Hilma. Vai niin, no sepä hyvältä kuuluu.

Ville. Etkös sinä nyt tulisi sinne minulle…

Hilma. Leipomaan?

Ville. Niin.

Hilma. Eikös teillä ole leipojia ennestään?

Ville. Onhan siellä ne piiat, mutta tule sinä emännäksi. Tuletko, Hilma?

Hilma. Mitä sanoo isäsi asiasta?

Ville. En ole isälle vielä puhunut mitään, mutta mitäpä hän sanoisi siitä. Eikähän siinä sanominen auttaisikaan, olenhan jo aikamiesten kirjoissa.

Hilma. Paha minun olisi tulla, jos isäsi…

Ville. Tuletko, jos isä suostuu?

Hilma. Tulen.

Ville. Minä olen uskotellut itselleni, että sinä rakastat minua, Hilma. Onko niin?

Hilma. Aina olen sinusta pitänyt ja viime vuosina olen oppinut rakastamaankin.

Ville. Se on siis totta, en ole erehtynyt. Minä olen sinua rakastanut, Hilma, jo pikkutytöstä asti. Ja jos et sinä olisi minua rakastanut, en olisi koko elämässäni voinut ketään toista ottaa vaimokseni.

Hilma. Etköhän?

Ville. En, en toki.

Hilma. Minä olen usein, melkein itseltänikin salaa, sinua ihaillut ja itselleni unelmoinut, mutta sinulla kun on talo ja minulla ei ole mitään, ei mitään, olen koettanut aina tukehduttaa sen unelmani mahdottomana.

Ville. Ja minä pidän sinua pitäjän rikkaintakin tyttöä rikkaampana. Niin paljon olet mielestäni kaikkia muita parempi.

Hilma. Ville, minä olen sittenkin sinut saanut itselleni!

Ville. Niin. Ja sinä olet minun Hilmani!

Hilma. Olen, olen!

Ville. Nyt minä olen onneni löytänyt, ja tänään vielä puhun asiasta isäukon kanssa ja sitte järjestämme sunnuntai-illaksi kuuliaiset. Eikö niin, Hilma?

Hilma. Sen puolen saat yksin ratkaista.

Ville. Ja kuuliaiset pidetään meillä, onhan siellä tilaakin enemmän. (Mäkelä ja Katri tulevat.)

Mäkelä. Päivää. Onpa naapurivieras tuvassa.

Ville. Liekö vieras vai mikä, mutta sukulaiseksi pyrkii.

Mäkelä. No jopa jo!

Ville. Ihan tosissa. Hilman kanssa olen jo asiani sopinut, eikä hän tunnu vastaan väittävän. Mitä sanotte, vanhukset?

Mäkelä. Mitäpä minulla siinä. Pidä hyvänäsi.

Katri. Enpä minä muille oikein Hilmaani uskoisikaan kuin sinulle, Ville. Olet kasvanut tuossa ihan silmäin alla, etkä sinä juo etkä muuta semmoista meteliä…

Heinämäki (tulee). Kuinka pitkällä täällä jo ollaan? Tätä jo olen arvellutkin ja tulin perästä.

Hilma. Hyvä Jumala!

Heinämäki. Rukoile vain apua, ennenkuin toivosi täyttyy.

Ville. Isä!

Mäkelä. Mistä meteli isännällä?

Heinämäki. Mistä, älä ole olevinasi, kun on tosi kysymyksessä.

Ville. Turha torua, isä. Hilma on minun morsiameni, ja sunnuntaina pidetään kuuliaiset meillä kotona.

Heinämäki. Portto, mutta ei morsian!

Mäkelä. Ulos, isäntä!

Ville. Isä! Ottakaa sananne takaisin!

Hilma. Jotakin semmoista arvasin tulevan.

Katri. Kuka olisi uskonut!

Heinämäki. Kuule, poika, minä tiedän sinun opettamattasi, mitä puhun. — Äläkä sinä, mökkiläinen Mäkelä, käske minua ulos.

Mäkelä. Käsken ja vieläpä heitänkin, jos kerrankaan vielä omieni kunniaa loukkaat!

Heinämäki! Olematonta kunniata, ha ha, hahaa!

Ville. Vaiti, isä!

Heinämäki. Suusi kiinni sinä, ja vastaa sitte kun kysytään. Vai sinä kiellät minua puhumasta.

Ville. Jopa on korva korvan tasalla, isä.

Hilma (tulee Villen luo). Annetaan olla sen meidän asian, en minä kuitenkaan voi tulla, kun tuolla tavalla…

Heinämäki. Niin, sen pitääkin jäädä, sillä semmoinen mustilaisen naimiskauppa ei saa tapahtua.

Ville. Tapahtuu se. Ette te voi sitä estää, isä!

Heinämäki. Et ainakaan minun talossani ollessasi sillä lailla nai!

Ville. Pitäkää talonne. Ei siitä tässä ole väliä…

Heinämäki. Eiköhän ole. — Koko kerjäläisparven saisin sinne.

Hilma. Minä en tule sinne, kuulitteko!

Mäkelä. Omallani olen elänyt niinkuin sinäkin, kerjäämättä, vaikka en olekaan kyennyt suurentelemaan rikkauksiani.

Katri. Voi hyväinen aika, minkä piti tulla!

Ville. Joka tapauksessa menemme Hilman kanssa naimisiin.

Heinämäki. Et saa penniäkään talosta.

Ville. Siihen asiaan on minullakin jotain sanomista, ja sitäpaitsi tarvitaan täällä Mäkelässäkin kohta miestä.

Heinämäki. Ei kauan. Katsoppas tuota. (Antaa kauppakirjan Villen luettavaksi.) Kuinka kauan luulet tässä pysyväsi?

Mäkelä. Sen kaiketi määrään minä.

Katri. Mitä ihmettä tästä vielä mahtaa tulla?

Ville. Tarkoitatteko totta tällä paperilla?

Heinämäki. Täyttä totta!

Mäkelä. Mitä siinä on?

Ville. Isäni on tämän paperin eli kauppakirjan mukaan ostanut tämän torppanne kaikkine maineen Karhulan isännältä.

Mäkelä. Tämänkö torpan?

Ville. Niin.

Katri. Voi hyvä Jumala, se tässä vielä puuttui!

Hilma. Onko sekin minun tähteni?

Heinämäki. He, he, hehehehee! Jokos nyt huomaatte, kuka tässä rähjässä on käskijänä?

Ville. Ettehän tarkoita, että…

Heinämäki. Tarkoitan, että jos Mäkelä antaa tyttönsä mennä sinun kanssasi naimisiin, ajan minä tuon omistusoikeuteni perusteella kaikki pois torpasta maantielle.

Ville. Ettekä aja vielä. (Repii kauppakirjan pieniksi palasiksi.)

Heinämäki. Poika riivattu, mitä sinä teit! Ei se kuitenkaan pelastusta tuo. Karhulan isännällä on toinen kappale, josta minä otan jäljennöksen.

Hilma. Minä olen sanonut jo, ettei siitä naimiskaupasta mitään tule.

Mäkelä. Enkä minä tahdo olla mielelläni tuommoisen isännän alustalaisena.

Katri. Voi hyväinen aika, voi hyvä Jumala, mitä piti tulla yhden lapsen tähden tässä vanhoilla päivillä!

Hilma. Älä, äiti kulta; noin voivota, onhan maailmaa muuallakin.

Heinämäki. Joko näette niskoittelun turhaksi, hä? Ensi muuttoaikana saatte siirtyä mökistä pois.

(Riento ja Korpela tulevat.)

Riento. No, kuka saa muuttaa mökistä pois? — Hyvää päivää sentään taloon.

Korpela. Päivää!

Hilma. Ah, maisteri!

Mäkelä. Terve tultua.

Toiset. Päivää, päivää.

Riento. Ollaan niin vakavina. Mitä täällä on tekeillä?

Mäkelä. Heinämäen isäntä ajaa meidät mökistä pois, ja siihen ovat nuo kaksi syyllisiä.

Riento. Vai niin.

Korpela. Mutta eihän tämä Heinämäen maalla ole.

Heinämäki. On. Maa on minun, ja mökki on minun.

Korpela. Olet ostanut siis?

Heinämäki. Rahalla saa.

Riento. Välistä saa ilmankin. Ahkeruudella ja kunnolla saavutetaan myös jotakin. Ne kaksi ominaisuutta ovat velvoittaneet minut sekä Korpelan tänne asialle köyhän mökin tytön luo.

Heinämäki. Mitä? (Toiset ovat vaiti uteliaina.)

Riento. Minua on pyydetty kansanopiston puolesta jättämään neiti Hilma Mäkelälle viisisataa markkaa pienenä kehoituksena toisille ja palkintona hänelle itselleen osoittamastaan uutteruudesta ja taidosta opistossa. Tässä on teille, neiti Mäkelä, rahat, käyttäkää hyväksenne.

Hilma, Kiitoksia. Kiitoksia, herra maisteri. En tiedä tätä ansainneeni ja enkä olisi mitenkään osannut odottaa, että…

Riento. Mikä annetaan, se on ansaittua, ei sieltä lahjoitella.

Mäkelä. Minä en tiedä, mitä sanoisin, se tuli niin yllätyksenä. Mutta kiitoksia, maisteri.

Katri. Ottakaa, herra, minunkin kiitokseni.

Riento. Ei ansaitse, ei ansaitse.

Korpela. Minullakin on asiaa Hilmalle.

Mäkelä. No mitä vielä?

Korpela. Eilen illalla päättivät pitäjäläiset kuntaan järjestettäväksi säännöllisen käsityönopetuksen. Ensimmäiseksi opettajaksi päättivät niinikään ihan yksimielisesti pyytää Hilmaa. Minun, kokouksessa olleen lähimmän naapurin, tehtäväksi jättivät asian esittämisen. Tässä on valtakirjani.

Heinämäki (nykäisee paperin). Enpäs minä ollut eilen illalla kokouksessa.

Korpela. Et ollut. Olisi tarvittu.

Ville. Isä oli kai eilen illalla mökin ostossa Karhulassa.

Heinämäki. Älä siitä sillä lailla… (Ville ja Hilma puhelevat keskenään.)

Ville. Näette nyt, isä, äsken te soimasitte morsiantani ja hänen vanhempiansa, ja kuitenkin heitä yleisesti kunnioitetaan kunnon ihmisinä.

Heinämäki (häpeissään). Köyhiä ovat kaikki.

Riento. Saatteko te taivaan tai paratiisin ostetuksi rahallanne. Ette. Muuta ihmiseltä ensin kysytään ja vasta toisella ja kolmannella sijalla rahaa.

Katri. Ei vielä ole koko maailma meitä vastaan.

Korpela. Ei likikään. Jos tästä tulisi todellakin muuttaa pois, niin minun maaltani saat, Mäkelä, valita mieleisesi mökin paikan.

Mäkelä. On ihmisiä maailmassa. Kiitoksia. — Muuttaminen riippuu Heinämäen isännästä, koska hän on mökin ostanut.

Heinämäki (yhä häpeissään). Enhän minä vielä niin tosissani…

Ville. Se on jo peruutusta. Ettehän tosissanne kieltänyt Hilmaa ja minua yhtymästä, ettehän.

Heinämäki. Asia on vähän muuttunut, niin että…

Riento. Ei lastensa onnea pidä häiritä.

Heinämäki. Pitäkööt toisensa, pitäkööt.

Ville. Tiesinhän minä, että se kova päätös purkautuu vielä, kunhan ennättää. Ja nyt sinä Hilma, purat myös päätöksesi, ettet muka tulisikaan.

Hilma. Minä puran, jos isäsi lupaa, ettei milloinkaan vaivaa minua köyhyyteni takia.

Heinämäki. Enhän minä ketään vaivaa.

Ville (sieppaa Hilman syliinsä). Sittenhän meillä on ensi sunnuntaina kuitenkin kuuliaiset. Teitä, maisteri ja Korpela, pyydetään saapumaan ensimmäisinä.

TOINEN NÄYTÖS

Näyttämö: Heinämäen pirtti, sievistetty juhlaa varten. Sisällä ovat
Ville ja Hilma.

Ville. Nythän on kaikki valmiina, ja me voimme hetkisen levähtää vieraita odotellessa.

Hilma. En minäkään tiedä, puuttuisiko vielä jotakin.

Ville. Ei mitään, huoleti voimme vieraita odottaa. Ahaa, puuttuu sentään!

Hilma. Hyväinen aika! Mitä vielä?

Ville. Minulta puuttuu Hilma sylistäni.

Hilma. Sinä mokoma, säikäytit minut!

Ville. Tulehan tänne kuitenkin.

Hilma. Enkä tule, koska sillä lailla…

Ville (juoksee Hilman luo, ottaa hänet syliinsä ja kantaa yli tuvan, istuutuen ikkunan pieleen penkille; asettaa Hilman polvelleen). Tällä lailla lapset pannaan tottelemaan. Istuppas nyt kauniisti siinä. Noin.

Hilma. Kyllä sinä olet sentään väkevä, Ville!

Ville. Jaa-a! Kun kannoin itseni kokoista…

Hilma. Olet sinä muutenkin.

Ville. Ajatteleppas. Nyt istut ensi kerran minun polvellani. Milloinka istunet viimeisen kerran?

Hilma. Tahtoisitko sinä senkin tietää? — Mutta päästä pois, Ville. Joku voisi tulla, ja me tässä…

Ville. Ei haittaa. Enkä päästäkään, kun kerran syliini sain.

Hilma. Päästä heti, taikka lyön esiliinan nauhalla, että…

Ville. Että loiskahtaa. Ja silloin minä ihan varmaan tottelen. — Olehan nyt siivolla! Ajattelehan, minä olen sittenkin saanut sinut, Hilma, ja onneni sinun mukanasi.

Hilma. Helppohan sinun oli minut saada, mutta se on jotakin, kun minä sain sinut.

Ville. Siitä asti kun äiti kuoli, olen aina aikonut ja aikonut, mutta nyt se vasta toteutui.

Hilma. Etkä vieläkään myöhästynyt.

Ville. En, Hilmani.

Hilma. Minäkin kannoin unelmaani, kunnes se toteutui.

Ville. Me etsimme toisiamme yhtyäksemme yhdeksi ja nostaaksemme uuden elämän tähän meidän taloon. Ajattelehan, ehkä joskus pikku Villet ja Hilmat juoksevat tuossa lattialla ja meluavat…

Hilma. No sinä nyt vasta…

Ville. Annappahan, kun katson tyttöni silmiin, nähdäkseni, mitä hän oikein ajattelee.

Hilma. Sieltä et sinä selvää saa.

Ville. Etpä voi katsoa suoraan, kun pelkäät, että minä…

Hilma. En minä mitään pelkää. Katso vain.

Heinämäki (ja Hilman, vanhemmat tulevat). Täällähän ne jo »särkiä paistavat».

Hilma. Hyväinen aika!

Mäkelä. On heillä omat huvinsa.

Heinämäki. Tervetulleita olkaa taloon mielivieraina ja hyvinä sukulaisina. Älköön tienne koskaan tulko liian pitkäksi tänne päästäksenne.

Katri. Sinne onkin aina asioita, missä ovat rakkaimmat.

Mäkelä. Ja kunpa niitä olisi kohdakkoin hyvin paljon.

Hilma. Mitä se isä nyt hulluttelee?

Mäkelä. Älä ole olevinasi, sitä itsekin toivot.

Riento (ja Korpela tulevat). Terve taloon!

Korpela. Onni taloon!

Riento. Ennen muuta onni!

Heinämäki. Tervetuloa, tervetuloa!

Ville. Tulkaa istumaan, hyvät vieraat.

Riento. Kiitos.

Korpela. Olemmeko ensimmäiset?

Hilma. Olettepa niinkin.

Ville. Se onkin hyvä, ja niin pitikin käydä.

Riento. Täällä todellakin on vasta asianomaisia. Minä pyydän onnitella teitä, neiti Hilma, nyt ensimmäisenä: Pysyköön alkanut onni pöytänne päässä ja älköön koskaan vähentykö. Siinä on teillekin, nuori isäntä. Yhteistä teillä on onnenne. Jakakaa siitä vanhuksillekin.

Hilma. Kiitoksia, herra maisteri.

Ville. Kiitoksia!

Korpela. Minäkin onnittelen teitä uudelle kynnöksellenne. Kasvakoon se täysiä tähkäpäitä.

Hilma. Kiitos, kiitos!

Ville. Naapureina ja hyvinä neuvonantajina olkaa molemmat aina tervetulleita vieraita.

Heinämäki. Missä palvelustytöt ovat? Kahvia laittamaan!

Hilma. Ovat pukeutumassa. Minä laitan pöydälle. Kahvi onkin jo muuten valmista ja kupitkin pöydällä; kaadan vain.

Riento. Otamme onnellisilta mekin onnen kupit, ja ne on saatava morsiamen kädestä!

Katri (yrittää lähteä). Vielä minäkin voin kahvipannun kantaa.

Hilma. Ei, äiti. En minä sinun anna… (Menee ottamaan.)

Riento. Niin, antaa nuoren morsiamen näyttää, osaako emännöidä.

Katri. Aina sillä maisterilla on leikki valmiina.

Hilma. Tässä sitä taitoa kysytäänkin. (Lähtee kahvipannun kanssa, mutta kompastuu ja kaatuu keskelle lattiaa.) Hyväinen aika!

Katri. Hyvä Jumala! Mitenkä sinä, hyvä lapsi, sillä lailla?

Ville. Vahinko on vahinko.

Mäkelä. Vahinko ei tule kello kaulassa.

Riento. Eipä tuossa vaaraa tullut, ei edes kahvi ennättänyt maahan mennä.

Hilma. Hävettää oikein.

Riento. Sen se ansaitseekin, kun ensimmäinen näyte niin huonosti onnistui. Vai mitä?

Katri. Ihan kuin ei osaisi kunnolla kävellä.

Ville. Sattuiko sinuun pahasti?

Hilma. Eikös mitä!

Heinämäki. Se on mennyt jo menojaan, ja voidaan uutta kertaa odottaa.

Hilma. Enpäs toista kertaa kaadukaan.

Heinämäki. Älä ole varma.

Hilma. Olen, ja nyt onkin vaarin vuoro. (Kaikki nauravat.)

Heinämäki. Kahvia, vieraat.

Ville. Niin, olkaa hyvät.

Korpela. Vanhat sanoivat ennen, että jos morsian kuuliaisissaan kompastelee, jäävät häät pitämättä.

Hilma. Mitä te, Korpela, ennustatte?

Ville. Vanhoilla on paljonkin vanhaa. Vai mitä?

Korpela. Kyllä minä sanon niin olevan, hyvät lapset.

Katri. Mikähän näiltäkin keskeyttäisi? Ei minkäänlaisia juoruja kiertele kummankaan takana.

Ville. Eipä luulisi häiden jäävän meiltä pitämättä. Eikö niin, Hilma?

Hilma. Niin on.

Riento. Tarkimmatkin laskelmat joskus pettävät. Niinpä se vanhain ennustuskin voi mennä useinkin sivu maalistaan.

Korpela. Olkoon se jo sinänsä. — Mutta tässä näin pienessä joukossa kysäisen suotta aikojaan: Joko sinulla, Heinämäki, on maakauppa valmis niiden venäläisten kanssa?

Heinämäki. Johan se alkaa olla.

Hilma. Myyttekö maata venäläisille?

Riento. Mihinkä tarkoitukseen? En minä ole kuullutkaan.

Ville. Se on sillä lailla, että ne kävivät täällä aina pyytelemässä ostaaksensa tuota niemen rannikkoa. Aikovat kai sinne jonkun uuden linnoituksen rakentaa.

Hilma (puhkeaa rajusti itkemään). Hyvä Jumala! Nyt se kuitenkin tuli!

Ville (säikähtäen). Mikä tuli, Hilma?

Katri. Mikä sinulle niin äkkiä?

Ville. Tulitko sinä sairaaksi?

Hilma. Antakaa minun olla vähän aikaa.

Riento. Minä kyllä jo näen, mihin Hilmaa on sattunut.

Heinämäki. Eihän suinkaan siinä kaatuessa mitenkään? Naurattihan se silloin.

Katri. Sano, hyvä lapsi, mikä sinulle tuli!

Hilma. Ville, kuulehan, sinä et ole ollut minulle oikein rehellinen.

Korpela. Nyt minäkin näen, minkä iskun Hilma sai. — Miksi en pysynyt edelleenkin vaiti?

Ville. Ethän tarkoita sitä kauppaa?

Hilma. Sitä minä tarkoitan.

Heinämäki (närkästyen). Jää sitä maata vielä sinunkin kynnettäväksesi.

Hilma. Teillekin sitä on ollut liikaa.

Ville. Mutta mitä sinä, hyvä Hilma, siitä sillä lailla rupesit?

Hilma. Joko se kauppa on valmis?

Heinämäki. Jo. Enkä sinun vuoksesi sitä tekemättä jättäisi.

Hilma. Oletko sinäkin, Ville, suostunut siihen kauppaan?

Ville. Yhdessä sitä isän kanssa mietittiin ja päätettiin myydä, kun tarjosivat niin erinomaisen hyvän hinnan.

Hilma (itkien). Sinäkin, Ville, Ville! Minä olen rakastanut sinua miehenä. Olen erehtynyt. Olen rakastanut raukkaa. Miksi et sitä minulle ennen kertonut? (Tulee kyläläisiä.)

Ville. En osannut pitää tarpeellisena semmoista enkä muistanutkaan.

Hilma. Noinko tyynesti sinä puhut siitä?

Ville. Oliko se väärin sinun mielestäsi?

Hilma. Oli. Ja uskon, että kaikkien muidenkin mielestä.

Heinämäki. Etköhän ruvenne liian aikaisin emännöimään?

Ville. Olkaa te, isä, vaiti nyt. — Pidätkö sinä, Hilma, sitä minulle rikoksena?

Hilma. Pidän; ja rikos se on. Maan ja kansan sortajalle ei pidä antaa tuumankaan alaa tästä maasta. Kuitenkin te olette myyneet ison kappaleen linnoitusalueeksi. Te varmensitte sillä paljon sortajan häpeätyötä tässä maassa.

Ville. Voi minua!

Riento. Hilma puhuu oikein.

Toiset paitsi Heinämäet. Oikein, oikein, oikein on!

Heinämäki. Oletteko te sitte kaikki niin kovin perustuslaillisia?

Korpela. Eipä kyllä. Minä olen kansallismielinen, mutta sen vuoksi en möisikään nykyhetkinä kalleintani.

Hilma. En minä tiedä mitään teidän puolueistanne, mutta pidän rikoksena kansaa kohtaan sitä tekoa.

Riento. Se on enemmän kuin puoluekysymykset. Kun käydään taistelua kansan olemassaolosta, täytyy kaikkien puolueitten katkaista sarvensa ja tämänlaisessa tapauksessa hyväksyä Hilman esittämä menettely.

Ville. Enkö minä saa sitä mitenkään anteeksi, Hihna?

Heinämäki. Tehtyä ei saa tekemättömäksi.

Hilma. Pyydätkö sinä anteeksi?

Ville. Pyydän minä, — Hilma.

Hilma. Ajatteleppas vähän: sinulle on kohtalo suonut laajan alan tästä maasta, jota sukupolvet ovat toinen toisensa jälkeen puolustaneet ja suojelleet vieraan sorron alle joutumasta, ja kuitenkin sinä olet suostunut myymään hoidettavaksesi uskotusta osasta kauneimman kappaleen. Voitko arvata, kuinka paljon olet sen maapalan mukana myynyt tätä maata suojanneiden sankarien verta ja luita.

Ville. Hilma, Hilma!

Hilma. Anna minun puhua! Noille esi-isäin haudoille rakentavat sortajat itselleen suojuksia. Häiritsevät vainajien kunniakkaasti ansaittua lepoa. Ja siitä suojuksestaan he levittävät yhä sortoa ympäri seudun, jossa ilman tätä kauppaa eivät olisi jalansijaa saaneet. Sieltä suojuksestaan he, sortajat, ilkkuvat sortamilleen. Ja jokainen heidän toimensa on vain tämän kansan ilkkumista, ja sitä minä en tahdo näin läheltä kuunnella enkä katsella. Sinä, Ville, voit ehkä paremmin elää uusien ystäviesi kanssa.

Ville. Aiotko jättää minut?

Hilma. Minä jätän sinut. Minun täytyy, minä en voi elämälläni tukea sellaista kehnoutta!

Ville. Hilma rakas! Minä rukoilen sinua antamaan anteeksi.

Heinämäki. Älä rukoile kerjäläistä, poika!

Hilma. Minä en voi sitä anteeksi antaa. Ja isäsikin vuoksi se on mahdotonta kaksin kerroin. Hän osoitti juuri mitenkä minua kohdeltaisiin. Minä olen sinua rakastanut minkä ihminen voi rakastaa, mutta meidän teittemme täytyy erota. (Yhä itkee.)

Ville. Rakas Hilma, minä en voi kestää tätä iskua! Tue minua, älä hylkää minua!

Heinämäki. Kuulitko, poika, ei kerjätä kerjäläiseltä.

Mäkelä. Kiitoksia vieraanvaraisuudesta.

Katri. Pitikö sittenkin näin käydä lapseni onnen?

Ville. Auttakaa te, vanhukset, minua!

Mäkelä. En puutu asiaan. Väärin olette tehneet.

Riento. Minun onnitteluni oli heikko. Sen annettuani onni pakeni. (Alkavat siirtyä oveen päin.)

Ville (epätoivoissaan). Jätätkö sinä, Hilma, minut näin pian yksin?

Hilma. Minun täytyy. En voi muuta tehdä. Koeta elää onnellisena ilman minuakin. Olethan sinä rikas.

Ville. Onko se viimeinen sanasi, Hilma?

Hilma. On, Ville. (Ville juoksee sanaakaan sanomatta viereiseen kamariin.)

Mäkelä. On parasta lähteä, koska talo tuli tällä tavalla entistään vieraammaksi.

Katri. En olisi suonut tätä nuorille, mutta kuka tuntee edeltäkäsin kohtalonsa kirjan.

Riento. Jos me kaikki omistaisimme sen lujuuden, jota Hilma on tässä osoittanut, ei minkäänlainen sortaja tätä kansaa voittaisi.

Korpela. Hilma on tänään elvyttänyt meissä kaikissa uuden innon. Minä kiitän sinua. Ja koskaan tämä tekosi ei voi olla sinulle onnettomuudeksi.

Hilma. Ville on ollut ainoa ihailtuni, rakkaani, hänelle ainoalle olisin uskonut elämäni, mutta se mielikuva pettikin. Hän ei ollut se nuorukainen, joksi minä häntä luulin. Kansan kärsimykset unohtaen hän etsi omaa etuansa, ottaen sen halpamaisesti sortajan kädestä liian kalliilla hinnalla.

Heinämäki.. Mitä sinä kopeilet, tyttö? (Kuuluu laukaus viereisestä huoneesta.)

Hilma. Hyvä Jumala! Mitä se… (Heinämäki ponnahtaa seisaallensa, mutta vaipuu hervottomana takaisin penkille, silmät tuijottavina.)

Mäkelä. Menkää, hyvät ihmiset, katsomaan, mitenkä siellä kävi. Eihän vain ampunut itseänsä.

Heinämäki (hypähtää jälleen ylös raivostuneena; sieppaa kirveen ja hyökkää lyömään Hilmaa; miehet joukolla sen estävät). Ulos, kerjäläiset, minun tuvastani, kaikki. Antakaa minun pieksää mäsäksi tuo saatana!

Korpela. Asetu nyt siivolla, taikka panemme sinut nuoriin. (Asettavat ukon penkille istumaan, johon hän jää herpaantuneena, läähättäen.)

Hilma. En minä tätä olisi heille sentään toivonut enkä tahtonut.

Katri. Voi, hyvä Jumala, tätä päivää! Että minun piti tämä kaikki nähdä lapseni tähden! Voi minua poloista!

Hilma. Paljon se tuo tuskaa minullekin, on särkeä minutkin kokonaan, äiti, mutta en minä tätä kaikkea voi ottaa omalletunnolleni. (Mäkelä on käynyt katsomassa Villeä.)

Mäkelä. Hän on ampunut ohimoonsa eikä jäljellä ole henkeä rahtuakaan.

Korpela. Toinen kuolleena, toinen mielipuolena.

Hilma. Minun sulhaseni, minun appeni! Voi, että koskaan häntä itselleni toivoin!

Heinämäki (puhuu houreissaan nyyhkyttäen ja vaikeroiden). Älkää viekö minulta poikaani ja maatani. En minä vielä ole saanut keisarin kultarahaa rintaani. Se tulee kohta. — Kohta tulee. — Muilla ei olekaan. Minä sanoin jo sille herralle, että pojankin pitää saada kultaraha. — Tuokaa pois minun poikani. Ville, tule isäsi luo!

Riento. Mielipuolisuus toi esiin totuuden!

Korpela. Hän poloinen, kurja, on vielä odottanut rahaa rintaansa isänmaansa hinnalla!

Hilma. Ja Villekin! Hänen vaimonaan olisin kuollut häpeästä tai sitte karannut.

Mäkelä. Tämä päivä oli sittenkin tyttärelleni onnen päivä.

Korpela. Oli. Hilma säästyi häpeästä.

Riento. Menkää joku teistä vieraista hakemaan nimismiestä ja lääkäriä. Meidän juhlimisemme on täällä loppunut.

Katri. Eihän vain tässä Hilman syytä ole, herra maisteri?

Riento. Ei, emäntä hyvä! Suomen suojatar on kostanut!

*** END OF THE PROJECT GUTENBERG EBOOK TORPAN TYTTÖ ***

Updated editions will replace the previous one—the old editions will be renamed.

Creating the works from print editions not protected by U.S. copyright law means that no one owns a United States copyright in these works, so the Foundation (and you!) can copy and distribute it in the United States without permission and without paying copyright royalties. Special rules, set forth in the General Terms of Use part of this license, apply to copying and distributing Project Gutenberg™ electronic works to protect the PROJECT GUTENBERG™ concept and trademark. Project Gutenberg is a registered trademark, and may not be used if you charge for an eBook, except by following the terms of the trademark license, including paying royalties for use of the Project Gutenberg trademark. If you do not charge anything for copies of this eBook, complying with the trademark license is very easy. You may use this eBook for nearly any purpose such as creation of derivative works, reports, performances and research. Project Gutenberg eBooks may be modified and printed and given away—you may do practically ANYTHING in the United States with eBooks not protected by U.S. copyright law. Redistribution is subject to the trademark license, especially commercial redistribution.

START: FULL LICENSE

THE FULL PROJECT GUTENBERG LICENSE

PLEASE READ THIS BEFORE YOU DISTRIBUTE OR USE THIS WORK

To protect the Project Gutenberg™ mission of promoting the free distribution of electronic works, by using or distributing this work (or any other work associated in any way with the phrase “Project Gutenberg”), you agree to comply with all the terms of the Full Project Gutenberg™ License available with this file or online at www.gutenberg.org/license.

Section 1. General Terms of Use and Redistributing Project Gutenberg™ electronic works

1.A. By reading or using any part of this Project Gutenberg™ electronic work, you indicate that you have read, understand, agree to and accept all the terms of this license and intellectual property (trademark/copyright) agreement. If you do not agree to abide by all the terms of this agreement, you must cease using and return or destroy all copies of Project Gutenberg™ electronic works in your possession. If you paid a fee for obtaining a copy of or access to a Project Gutenberg™ electronic work and you do not agree to be bound by the terms of this agreement, you may obtain a refund from the person or entity to whom you paid the fee as set forth in paragraph 1.E.8.

1.B. “Project Gutenberg” is a registered trademark. It may only be used on or associated in any way with an electronic work by people who agree to be bound by the terms of this agreement. There are a few things that you can do with most Project Gutenberg™ electronic works even without complying with the full terms of this agreement. See paragraph 1.C below. There are a lot of things you can do with Project Gutenberg™ electronic works if you follow the terms of this agreement and help preserve free future access to Project Gutenberg™ electronic works. See paragraph 1.E below.

1.C. The Project Gutenberg Literary Archive Foundation (“the Foundation” or PGLAF), owns a compilation copyright in the collection of Project Gutenberg™ electronic works. Nearly all the individual works in the collection are in the public domain in the United States. If an individual work is unprotected by copyright law in the United States and you are located in the United States, we do not claim a right to prevent you from copying, distributing, performing, displaying or creating derivative works based on the work as long as all references to Project Gutenberg are removed. Of course, we hope that you will support the Project Gutenberg™ mission of promoting free access to electronic works by freely sharing Project Gutenberg™ works in compliance with the terms of this agreement for keeping the Project Gutenberg™ name associated with the work. You can easily comply with the terms of this agreement by keeping this work in the same format with its attached full Project Gutenberg™ License when you share it without charge with others.

1.D. The copyright laws of the place where you are located also govern what you can do with this work. Copyright laws in most countries are in a constant state of change. If you are outside the United States, check the laws of your country in addition to the terms of this agreement before downloading, copying, displaying, performing, distributing or creating derivative works based on this work or any other Project Gutenberg™ work. The Foundation makes no representations concerning the copyright status of any work in any country other than the United States.

1.E. Unless you have removed all references to Project Gutenberg:

1.E.1. The following sentence, with active links to, or other immediate access to, the full Project Gutenberg™ License must appear prominently whenever any copy of a Project Gutenberg™ work (any work on which the phrase “Project Gutenberg” appears, or with which the phrase “Project Gutenberg” is associated) is accessed, displayed, performed, viewed, copied or distributed:

This eBook is for the use of anyone anywhere in the United States and most other parts of the world at no cost and with almost no restrictions whatsoever. You may copy it, give it away or re-use it under the terms of the Project Gutenberg License included with this eBook or online at www.gutenberg.org. If you are not located in the United States, you will have to check the laws of the country where you are located before using this eBook.

1.E.2. If an individual Project Gutenberg™ electronic work is derived from texts not protected by U.S. copyright law (does not contain a notice indicating that it is posted with permission of the copyright holder), the work can be copied and distributed to anyone in the United States without paying any fees or charges. If you are redistributing or providing access to a work with the phrase “Project Gutenberg” associated with or appearing on the work, you must comply either with the requirements of paragraphs 1.E.1 through 1.E.7 or obtain permission for the use of the work and the Project Gutenberg™ trademark as set forth in paragraphs 1.E.8 or 1.E.9.

1.E.3. If an individual Project Gutenberg™ electronic work is posted with the permission of the copyright holder, your use and distribution must comply with both paragraphs 1.E.1 through 1.E.7 and any additional terms imposed by the copyright holder. Additional terms will be linked to the Project Gutenberg™ License for all works posted with the permission of the copyright holder found at the beginning of this work.

1.E.4. Do not unlink or detach or remove the full Project Gutenberg™ License terms from this work, or any files containing a part of this work or any other work associated with Project Gutenberg™.

1.E.5. Do not copy, display, perform, distribute or redistribute this electronic work, or any part of this electronic work, without prominently displaying the sentence set forth in paragraph 1.E.1 with active links or immediate access to the full terms of the Project Gutenberg™ License.

1.E.6. You may convert to and distribute this work in any binary, compressed, marked up, nonproprietary or proprietary form, including any word processing or hypertext form. However, if you provide access to or distribute copies of a Project Gutenberg™ work in a format other than “Plain Vanilla ASCII” or other format used in the official version posted on the official Project Gutenberg™ website (www.gutenberg.org), you must, at no additional cost, fee or expense to the user, provide a copy, a means of exporting a copy, or a means of obtaining a copy upon request, of the work in its original “Plain Vanilla ASCII” or other form. Any alternate format must include the full Project Gutenberg™ License as specified in paragraph 1.E.1.

1.E.7. Do not charge a fee for access to, viewing, displaying, performing, copying or distributing any Project Gutenberg™ works unless you comply with paragraph 1.E.8 or 1.E.9.

1.E.8. You may charge a reasonable fee for copies of or providing access to or distributing Project Gutenberg™ electronic works provided that:

- • You pay a royalty fee of 20% of the gross profits you derive from the use of Project Gutenberg™ works calculated using the method you already use to calculate your applicable taxes. The fee is owed to the owner of the Project Gutenberg™ trademark, but he has agreed to donate royalties under this paragraph to the Project Gutenberg Literary Archive Foundation. Royalty payments must be paid within 60 days following each date on which you prepare (or are legally required to prepare) your periodic tax returns. Royalty payments should be clearly marked as such and sent to the Project Gutenberg Literary Archive Foundation at the address specified in Section 4, “Information about donations to the Project Gutenberg Literary Archive Foundation.”

- • You provide a full refund of any money paid by a user who notifies you in writing (or by e-mail) within 30 days of receipt that s/he does not agree to the terms of the full Project Gutenberg™ License. You must require such a user to return or destroy all copies of the works possessed in a physical medium and discontinue all use of and all access to other copies of Project Gutenberg™ works.

- • You provide, in accordance with paragraph 1.F.3, a full refund of any money paid for a work or a replacement copy, if a defect in the electronic work is discovered and reported to you within 90 days of receipt of the work.

- • You comply with all other terms of this agreement for free distribution of Project Gutenberg™ works.

1.E.9. If you wish to charge a fee or distribute a Project Gutenberg™ electronic work or group of works on different terms than are set forth in this agreement, you must obtain permission in writing from the Project Gutenberg Literary Archive Foundation, the manager of the Project Gutenberg™ trademark. Contact the Foundation as set forth in Section 3 below.

1.F.

1.F.1. Project Gutenberg volunteers and employees expend considerable effort to identify, do copyright research on, transcribe and proofread works not protected by U.S. copyright law in creating the Project Gutenberg™ collection. Despite these efforts, Project Gutenberg™ electronic works, and the medium on which they may be stored, may contain “Defects,” such as, but not limited to, incomplete, inaccurate or corrupt data, transcription errors, a copyright or other intellectual property infringement, a defective or damaged disk or other medium, a computer virus, or computer codes that damage or cannot be read by your equipment.

1.F.2. LIMITED WARRANTY, DISCLAIMER OF DAMAGES - Except for the “Right of Replacement or Refund” described in paragraph 1.F.3, the Project Gutenberg Literary Archive Foundation, the owner of the Project Gutenberg™ trademark, and any other party distributing a Project Gutenberg™ electronic work under this agreement, disclaim all liability to you for damages, costs and expenses, including legal fees. YOU AGREE THAT YOU HAVE NO REMEDIES FOR NEGLIGENCE, STRICT LIABILITY, BREACH OF WARRANTY OR BREACH OF CONTRACT EXCEPT THOSE PROVIDED IN PARAGRAPH 1.F.3. YOU AGREE THAT THE FOUNDATION, THE TRADEMARK OWNER, AND ANY DISTRIBUTOR UNDER THIS AGREEMENT WILL NOT BE LIABLE TO YOU FOR ACTUAL, DIRECT, INDIRECT, CONSEQUENTIAL, PUNITIVE OR INCIDENTAL DAMAGES EVEN IF YOU GIVE NOTICE OF THE POSSIBILITY OF SUCH DAMAGE.

1.F.3. LIMITED RIGHT OF REPLACEMENT OR REFUND - If you discover a defect in this electronic work within 90 days of receiving it, you can receive a refund of the money (if any) you paid for it by sending a written explanation to the person you received the work from. If you received the work on a physical medium, you must return the medium with your written explanation. The person or entity that provided you with the defective work may elect to provide a replacement copy in lieu of a refund. If you received the work electronically, the person or entity providing it to you may choose to give you a second opportunity to receive the work electronically in lieu of a refund. If the second copy is also defective, you may demand a refund in writing without further opportunities to fix the problem.

1.F.4. Except for the limited right of replacement or refund set forth in paragraph 1.F.3, this work is provided to you ‘AS-IS’, WITH NO OTHER WARRANTIES OF ANY KIND, EXPRESS OR IMPLIED, INCLUDING BUT NOT LIMITED TO WARRANTIES OF MERCHANTABILITY OR FITNESS FOR ANY PURPOSE.

1.F.5. Some states do not allow disclaimers of certain implied warranties or the exclusion or limitation of certain types of damages. If any disclaimer or limitation set forth in this agreement violates the law of the state applicable to this agreement, the agreement shall be interpreted to make the maximum disclaimer or limitation permitted by the applicable state law. The invalidity or unenforceability of any provision of this agreement shall not void the remaining provisions.

1.F.6. INDEMNITY - You agree to indemnify and hold the Foundation, the trademark owner, any agent or employee of the Foundation, anyone providing copies of Project Gutenberg™ electronic works in accordance with this agreement, and any volunteers associated with the production, promotion and distribution of Project Gutenberg™ electronic works, harmless from all liability, costs and expenses, including legal fees, that arise directly or indirectly from any of the following which you do or cause to occur: (a) distribution of this or any Project Gutenberg™ work, (b) alteration, modification, or additions or deletions to any Project Gutenberg™ work, and (c) any Defect you cause.

Section 2. Information about the Mission of Project Gutenberg™

Project Gutenberg™ is synonymous with the free distribution of electronic works in formats readable by the widest variety of computers including obsolete, old, middle-aged and new computers. It exists because of the efforts of hundreds of volunteers and donations from people in all walks of life.

Volunteers and financial support to provide volunteers with the assistance they need are critical to reaching Project Gutenberg™’s goals and ensuring that the Project Gutenberg™ collection will remain freely available for generations to come. In 2001, the Project Gutenberg Literary Archive Foundation was created to provide a secure and permanent future for Project Gutenberg™ and future generations. To learn more about the Project Gutenberg Literary Archive Foundation and how your efforts and donations can help, see Sections 3 and 4 and the Foundation information page at www.gutenberg.org.

Section 3. Information about the Project Gutenberg Literary Archive Foundation

The Project Gutenberg Literary Archive Foundation is a non-profit 501(c)(3) educational corporation organized under the laws of the state of Mississippi and granted tax exempt status by the Internal Revenue Service. The Foundation’s EIN or federal tax identification number is 64-6221541. Contributions to the Project Gutenberg Literary Archive Foundation are tax deductible to the full extent permitted by U.S. federal laws and your state’s laws.

The Foundation’s business office is located at 809 North 1500 West, Salt Lake City, UT 84116, (801) 596-1887. Email contact links and up to date contact information can be found at the Foundation’s website and official page at www.gutenberg.org/contact

Section 4. Information about Donations to the Project Gutenberg Literary Archive Foundation

Project Gutenberg™ depends upon and cannot survive without widespread public support and donations to carry out its mission of increasing the number of public domain and licensed works that can be freely distributed in machine-readable form accessible by the widest array of equipment including outdated equipment. Many small donations ($1 to $5,000) are particularly important to maintaining tax exempt status with the IRS.

The Foundation is committed to complying with the laws regulating charities and charitable donations in all 50 states of the United States. Compliance requirements are not uniform and it takes a considerable effort, much paperwork and many fees to meet and keep up with these requirements. We do not solicit donations in locations where we have not received written confirmation of compliance. To SEND DONATIONS or determine the status of compliance for any particular state visit www.gutenberg.org/donate.

While we cannot and do not solicit contributions from states where we have not met the solicitation requirements, we know of no prohibition against accepting unsolicited donations from donors in such states who approach us with offers to donate.

International donations are gratefully accepted, but we cannot make any statements concerning tax treatment of donations received from outside the United States. U.S. laws alone swamp our small staff.

Please check the Project Gutenberg web pages for current donation methods and addresses. Donations are accepted in a number of other ways including checks, online payments and credit card donations. To donate, please visit: www.gutenberg.org/donate.

Section 5. General Information About Project Gutenberg™ electronic works

Professor Michael S. Hart was the originator of the Project Gutenberg™ concept of a library of electronic works that could be freely shared with anyone. For forty years, he produced and distributed Project Gutenberg™ eBooks with only a loose network of volunteer support.

Project Gutenberg™ eBooks are often created from several printed editions, all of which are confirmed as not protected by copyright in the U.S. unless a copyright notice is included. Thus, we do not necessarily keep eBooks in compliance with any particular paper edition.

Most people start at our website which has the main PG search facility: www.gutenberg.org.

This website includes information about Project Gutenberg™, including how to make donations to the Project Gutenberg Literary Archive Foundation, how to help produce our new eBooks, and how to subscribe to our email newsletter to hear about new eBooks.

Table of Contents

- TORPAN TYTTÖ
- HENKILÖT:
- ENSIMMÄINEN NÄYTÖS
- TOINEN NÄYTÖS
- THE FULL PROJECT GUTENBERG LICENSE